# verses

text:
därför att de har gjort det som är ont i mina ögon och väckt min vrede från den dag då deras fäder drog ut ur Egypten ända till denna dag."


text:
<pb/>Dessutom utgöt Manasse så mycket oskyldigt blod att det uppfyllde Jerusalem från den ena änden till den andra, detta förutom den synd som han kom Juda att begå så att de gjorde det som var ont i HERRENS ögon.


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Manasse och om allt det han gjorde och om den synd han begick, det är skrivet i Juda kungars krönika.


text:
Manasse gick till vila hos sina fäder och blev begravd i trädgården till sitt hus, i Ussas trädgård. Hans son Amon blev kung efter honom.


text:
<pb/>Amon var tjugotvå år när han blev kung, och han regerade två år<f>[32]</f> i Jerusalem. Hans mor hette Mesullemet. Hon var dotter till Haru från Jotba.


text:
Amon vandrade i allt på samma väg som sin far och han tjänade och tillbad de eländiga avgudar som hans far hade tjänat.


text:
Men folket i landet dödade alla som hade sammansvurit sig mot kung Amon. Därefter gjorde folket i landet hans son Josia till kung efter honom.


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Amon och om vad han gjorde, det är skrivet i Juda kungars krönika.


text:
<pb/>Josia var åtta år när han blev kung, och han regerade trettioett år<f>[33]</f> i Jerusalem. Hans mor hette Jedida och hon var dotter till Adaja från Boskat.


text:
Han gjorde det som var rätt i HERRENS ögon och vandrade i allt på sin fader Davids väg och vek inte av vare sig till höger eller till vänster.


text:
<pb/>I sitt artonde regeringsår sände kung Josia i väg skrivaren Safan, son till Asalja, Mesullams son, till HERRENS hus och sade:


text:
"Gå upp till översteprästen Hilkia och befall honom att göra i ordning de pengar som har kommit in till HERRENS hus och som vakterna vid ingången samlat in från folket.


text:
Han skall överlämna dem åt de män som tjänstgör som tillsyningsmän vid HERRENS hus, och dessa skall ge dem åt de män som arbetar vid HERRENS hus för att rusta upp det som är förfallet på huset,


text:
nämligen åt timmermännen, byggnadsarbetarna och murarna. Pengarna skall även användas till att köpa in trävirke och huggen sten för att rusta upp huset.


text:
<pb/>Då sade översteprästen Hilkia till skrivaren Safan: "Jag har funnit lagboken i HERRENS hus." Hilkia gav boken åt Safan och han läste den.


text:
Därefter gick sekreteraren Safan in till kungen och lämnade sin redogörelse till honom. Han sade: "Dina tjänare har tömt ut de pengar som fanns i templet och har överlämnat dem åt de män som tjänstgör som tillsyningsmän vid HERRENS hus."


text:
Skrivaren Safan sade också till kungen: "Prästen Hilkia har gett mig en bok." Och Safan läste den för kungen.


text:
Och kungen befallde prästen Hilkia och Ahikam, Safans son, och Akbor, Mikajas son, och skrivaren Safan och Asaja, kungens tjänare, och sade:


text:
"Gå och fråga HERREN för mig och för folket, ja, för hela Juda, om det som står i denna bok, som man nu har funnit. Ty HERRENS vrede är stor, och den är upptänd mot oss därför att våra fäder inte har lyssnat till vad som står i denna bok och inte har gjort allt som är föreskrivet oss."


text:
<pb/>Då gick prästen Hilkia och Ahikam, Akbor, Safan och Asaja till profetissan Hulda, hustru till Sallum, klädkammarvaktaren, som var son till Tikva, Harhas son. Hon bodde i Jerusalem, i Nya staden. De talade med henne


text:
Så säger HERREN: Se, över denna plats och över dem som bor här skall jag låta olycka komma, alla de ord som står i den bok som Juda kung har läst.


text:
De har övergivit mig och tänt offereld åt andra gudar och väckt min vrede genom alla sina händers verk, och därför är min vrede upptänd mot denna plats och skall inte utsläckas.


text:
Men till Juda kung, som har sänt er för att fråga HERREN, till honom skall ni säga: Så säger HERREN, Israels Gud,


text:
om de ord som du har hört: Eftersom ditt hjärta blev mjukt och du ödmjukade dig inför HERREN när du hörde vad jag har talat mot denna plats och mot dem som bor här, nämligen att de skall bli ett föremål för häpnad och förbannelse, och eftersom du rev sönder dina kläder och grät inför mig, därför har jag också hört dig, säger HERREN.


text:
Därför vill jag samla dig till dina fäder och du skall samlas till dem i din grav med frid. Dina ögon skall slippa se all den olycka som jag skall låta komma över denna plats." Och de vände tillbaka till kungen med detta svar.


text:
Och kungen gick upp i HERRENS hus. Alla Juda män och alla Jerusalems invånare följde honom, också prästerna och profeterna, ja, allt folket från den minste till den störste. Han läste upp för dem allt som stod i förbundsboken som man hade funnit i HERRENS hus.


text:
Och kungen trädde fram till pelaren och slöt inför HERRENS ansikte det förbundet att de skulle följa HERREN och hålla fast vid hans bud, hans vittnesbörd och stadgar av hela sitt hjärta och av hela sin själ och upprätthålla detta förbunds ord, som var skrivna i denna bok. Och allt folket trädde in i förbundet.


text:
<pb/>Därefter befallde kungen över-steprästen Hilkia och prästerna under honom liksom dem som höll vakt vid ingången, att de ur HERRENS tempel skulle föra bort alla de föremål som var gjorda åt Baal och Aseran och åt himlens hela härskara. Och han brände upp dem utanför Jerusalem på Kidrons fält, men askan efter dem lät han föra till Betel.


text:
Han avsatte också de avgudapräster som Juda kungar hade tillsatt för att tända offereld på offerhöjderna i Juda städer och runt omkring Jerusalem, liksom dem som tände offereld åt Baal, åt solen, åt månen, åt stjärnbilderna och åt himlens hela härskara.


text:
Och han förde Aseran ut ur HERRENS hus till Kidrons dal utanför Jerusalem och brände upp den där. Han stötte sönder den till stoft och kastade stoftet på den allmänna begravningsplatsen.


text:
Vidare rev han ner husen för dem som bedrev manlig tempelprostitution i HERRENS hus, och där kvinnor vävde tyg till tält åt Aseran.


text:
Han lät föra bort alla prästerna från Juda städer och orenade de offerhöjder där prästerna hade tänt offereld, från Geba ända till Beer-Sheba. Han bröt ner offerhöjderna vid portarna, de som fanns vid ingången till stadsfogden Josuas port och de som fanns till vänster, när man gick in genom stadsporten.


text:
Men offerhöjdsprästerna fick inte stiga upp till HERRENS altare i Jerusalem, utan de åt osyrat bröd bland sina bröder.


text:
Josia orenade också Tofet i Hinnoms barns dal för att ingen skulle låta sin son eller dotter gå genom eld till offer åt Molok.


text:
Han tog bort de hästar som Juda kungar hade invigt åt solen och ställt upp så att man inte kunde gå in i HERRENS hus, vid hovmannen Netan-Meleks kammare i Parvarim. Solens vagnar brände han upp.


text:
<pb/>Kungen bröt ner altarna på taket över Ahas övre sal - dessa hade Juda kungar gjort, likaså de altaren som Manasse hade gjort på de båda förgårdarna till HERRENS hus. Sedan skyndade han bort därifrån och kastade stoftet av dem i Kidrons dal.


text:
Han orenade offerhöjderna öster om Jerusalem och söder om Fördärvets berg, som Salomo, Israels kung, hade byggt åt Astarte, sidoniernas styggelse, åt Kemosh, Moabs styggelse och åt Milkom, Ammons barns avskyvärde avgud.


text:
Stoderna slog han sönder och aserorna högg han ner. Platsen där de hade stått fyllde han med ben av människor.


text:
<pb/>Han bröt också ner altaret i Betel med dess offerhöjd. Det var den offerhöjd som Jerobeam, Nebats son, hade byggt upp, han som kom Israel att synda. Därefter brände han upp offerhöjden och stötte sönder den till stoft och brände dessutom upp Aseran.


text:
När Josia såg sig om och fick se gravarna som fanns på berget, lät han hämta benen ut ur gravarna och brände upp dem på altaret och orenade det så, i enlighet med HERRENS ord genom gudsmannen som sade att detta skulle ske.


text:
Kungen frågade: "Vad är det för ett minnesmärke som jag ser där?" Folket i staden svarade: "Där ligger gudsmannen begravd, han som kom från Juda och ropade mot altaret i Betel att det skulle ske som du nu har gjort."


text:
Då sade han: "Låt honom vara. Ingen får röra hans ben." Så lämnade man hans ben i fred och även benen av den profet som hade kommit dit från Samarien.


text:
<pb/>Josia avlägsnade också alla de offerhöjdshus i Samariens städer som Israels kungar hade byggt upp och som väckt HERRENS vrede. Han gjorde med dem alldeles på samma sätt som han hade gjort i Betel.


text:
Alla offerhöjdspräster som fanns där avrättade han på altarna och brände människoben ovanpå dem. Därefter vände han tillbaka till Jerusalem.


text:
<pb/>Kungen befallde allt folket: "Fira påskhögtid åt HERREN, er Gud, så som det är föreskrivet i denna förbundsbok."


text:
Ty en sådan påskhögtid hade inte firats sedan den tid då domarna dömde Israel, inte någon gång under hela den tid som kungar regerade i Israel och Juda.


text:
Det var först i kung Josias artonde regeringsår som en sådan påskhögtid firades åt HERREN i Jerusalem.


text:
<pb/>Dessutom skaffade Josia bort andebesvärjarna och spåmännen, husgudarna och avgudarna och allt det avskyvärda som man kunde se i Juda land och i Jerusalem. Han gjorde detta för att han skulle upprätthålla de lagord som fanns uppskrivna i den bok som prästen Hilkia hade funnit i HERRENS hus.


text:
Före Josia hade det inte funnits någon kung som var som han, ingen som så av hela sitt hjärta, hela sin själ och hela sin kraft hade vänt sig till HERREN i enlighet med hela Mose lag. Efter honom kom inte heller någon som var lik honom.


text:
<pb/>Ändå vände HERREN sig inte från sin stora vredes glöd. Hans vrede hade blivit upptänd mot Juda på grund av allt det som Manasse hade gjort och väckt hans vrede med.


text:
HERREN sade: "Också Juda skall jag driva bort från mitt ansikte, liksom jag har drivit bort Israel. Ja, jag skall förkasta Jerusalem, denna stad som jag hade utvalt, och även det hus, om vilket jag hade sagt: Mitt namn skall vara där."


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Josia och om allt vad han gjorde, det är skrivet i Juda kungars krönika.


text:
Under hans tid drog farao Neko, kungen i Egypten, upp mot kungen i Assyrien, till floden Eufrat. Då tågade kung Josia emot honom men blev dödad av honom vid Megiddo under första sammandrabbningen.


text:
Hans tjänare förde hans döda kropp i en vagn bort från Megiddo till Jerusalem och begravde honom i hans grav. Men folket i landet tog Josias son Joahas och smorde honom och gjorde honom till kung efter hans far.


text:
<pb/>Joahas var tjugotre år när han blev kung, och han regerade tre månader<f>[34]</f> i Jerusalem. Hans mor hette Hamutal och hon var dotter till Jeremia från Libna.


text:
Farao Neko lät sätta honom i fängelse i Ribla i Hamats land och gjorde så slut på hans regering i Jerusalem. Han pålade landet en skatt på etthundra talenter silver och en talent guld.


text:
Och farao Neko gjorde Eljakim, Josias son, till kung i hans fader Josias ställe och ändrade hans namn till Jojakim. Men Joahas tog han med sig, och denne kom så till Egypten och dog där.


text:
<pb/>Jojakim gav silvret och guldet åt farao. Men han måste beskatta landet för att kunna få fram de pengar som farao givit befallning om. Allt eftersom var och en av folket i landet blev beskattad, indrevs silvret och guldet från dem för att sedan betalas ut till farao Neko.


text:
<pb/>Jojakim var tjugofem år när han blev kung, och han regerade elva år<f>[35]</f> i Jerusalem. Hans mor hette Sebida och hon var dotter till Pedaja från Ruma.


text:
<pb/>Under hans tid drog Nebukadnessar,<f>[36]</f> kungen i Babel, upp och Jojakim blev hans tjänare i tre år. Men sedan gjorde han uppror mot honom.


text:
Då sände HERREN över honom kaldeernas, arameernas, moabiternas och ammoniternas härar. Han sände dem över Juda för att förgöra det - i enlighet med det ord som HERREN hade talat genom sina tjänare profeterna.


text:
Ja, det var helt efter HERRENS ord som detta kom över Juda, så att han försköt det från sitt ansikte för de synder Manasse hade begått, för allt vad denne hade gjort,


text:
också för det oskyldiga blod som han hade utgjutit, ty han hade uppfyllt Jerusalem med oskyldigt blod. Det ville HERREN inte förlåta.


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Jojakim och allt vad han gjorde, det är skrivet i Juda kungars krönika.


text:
Därefter drog kungen i Egypten inte mer ut ur sitt land, ty kungen i Babel hade intagit allt som tillhörde kungen i Egypten, från Egyptens bäck ända till floden Eufrat.


text:
<pb/>Jojakin var arton år när han blev kung, och han regerade tre månader<f>[37]</f> i Jerusalem. Hans mor hette Nehusta och hon var dotter till Elnatan från Jerusalem.


text:
<pb/>Vid den tiden drog den babyloniske kungen Nebukadnessars tjänare upp mot Jerusalem och staden blev belägrad.


text:
Då gav sig Jojakin, Juda kung, åt kungen i Babel med sin mor och med sina tjänare, sina befälhavare och hovmän. Kungen i Babel tog honom till fånga i sitt åttonde regeringsår.


text:
Han förde bort därifrån alla skatter i HERRENS hus och skatterna i det kungliga palatset. Han bröt också loss beläggningen från alla guldföremål som Salomo, Israels kung, hade gjort för HERRENS tempel, detta i enlighet med vad HERREN hade sagt.


text:
Hela Jerusalem, alla befälhavare och alla tappra stridsmän, alla hantverkare och smeder förde han bort i fångenskap, tillsammans 10 000 män. Bara de fattigaste i landet lämnades kvar.


text:
Han förde Jojakin bort till Babel. Dessutom förde han kungens mor, hans hustrur och hovmän tillsammans med de mäktiga i landet som fångar från Jerusalem till Babel.


text:
Alla tappra och krigsdugliga stridsmän till ett antal av 7 000, liksom hantverkarna och smederna, tillsammans 1 000, fördes också av den babyloniske kungen i fångenskap till Babel.


text:
<pb/>Men kungen i Babel gjorde Jojakins farbror Mattanja till kung i hans ställe och ändrade dennes namn till Sidkia.


text:
<pb/>Sidkia var tjugoett år när han blev kung och han regerade elva år<f>[38]</f> i Jerusalem. Hans mor hette Hamital och hon var dotter till Jeremia från Libna.


text:
Ty det var på grund av HERRENS vrede som detta skedde med Jerusalem och Juda. Och till slut förkastade han dem från sitt ansikte.


text:
<pb/>Sidkia gjorde uppror mot kungen i Babel. På tionde dagen i den tionde månaden av Sidkias nionde regeringsår<f>[39]</f> kom den babyloniske kungen Nebukadnessar med hela sin här till Jerusalem och belägrade staden. De byggde en belägringsmur runt omkring den.


text:
Men på nionde dagen i månaden<f>[40]</f> var hungersnöden så stor i staden att folket i landet inte hade något att äta.


text:
Staden stormades och allt krigsfolket flydde under natten genom porten mellan de båda murarna, den port som ledde till den kungliga trädgården, medan kaldeerna låg runt omkring staden. Kungen tog vägen åt Hedmarken till.


text:
<pb/>Men kaldeernas här förföljde kungen och hann upp honom på Jerikos hedmarker, sedan hela hans här hade övergivit honom och skingrats.


text:
Man avrättade Sidkias barn inför hans ögon, och på Sidkia själv stack man ut ögonen. Man fängslade honom med kopparkedjor och förde honom till Babel.


text:
<pb/>På sjunde dagen i den femte månaden av den babyloniske kungen Nebukadnessars nittonde regeringsår,<f>[41]</f> kom den babyloniske kungens tjänare Nebusaradan, som var överste för drabanterna, till Jerusalem.


text:
Han brände upp HERRENS hus och det kungliga palatset. Alla hus i Jerusalem, alla de förnämas hus brände han upp i eld.


text:
Murarna runt omkring Jerusalem bröts ner av hela den här av kaldeer som översten för drabanterna hade med sig.


text:
Återstoden av folket - de som var kvar i staden och de överlöpare som hade gått över till kungen i Babel, liksom den övriga hopen - förde Nebusaradan, översten för drabanterna, bort i fångenskap.


text:
Men av de fattigaste i landet lämnade översten för drabanterna kvar några att sköta vingårdarna och åkrarna.


text:
<pb/>Kopparpelarna i HERRENS hus, bäckenställen och kopparhavet i HERRENS hus slog kaldeerna sönder och förde kopparn till Babel.


text:
Och askkärlen, skovlarna, knivarna, skålarna och alla kopparkärl som hade använts vid gudstjänsten tog de med sig.


text:
Likaså tog översten för drabanterna fyrfaten och offerskålarna, allt som var av rent guld eller av rent silver.


text:
Vad gäller de två pelarna, havet och bäckenställen, som Salomo hade låtit göra till HERRENS hus, så kunde kopparn i alla dessa föremål inte vägas.


text:
Arton alnar hög var den ena pelaren och ovanpå den var ett pelarhuvud av koppar. Pelarhuvudet var tre alnar högt och ett nätverk av granatäpplen fanns på pelarhuvudet runt omkring, alltsammans av koppar. Likadant var nätverket på den andra pelaren.


text:
<pb/>Översten för drabanterna tog översteprästen Seraja och Sefanja, prästen närmast under honom, likaså de tre som höll vakt vid ingången.


text:
Och från staden tog han en hovman, den som var anförare för krigsfolket, och fem av kungens närmaste män som påträffades i staden, likaså överbefälhavarens sekreterare, som brukade skriva ut folket i landet till krigstjänst, och sextio andra män av landets folk som påträffades i staden.


text:
Och kungen i Babel lät avrätta dem där, i Ribla i Hamats land. Så blev Juda bortfört från sitt land.


text:
<pb/>Men över det folk som blev kvar i Juda land, det folk som Nebukadnessar, kungen i Babel, lät bli kvar, satte han Gedalja, son till Ahikam, son till Safan.


text:
När alla krigsbefälhavare tillsammans med sina män fick höra att kungen i Babel hade satt Gedalja över landet, kom de till Gedalja i Mispa, nämligen Ismael, Netanjas son, Johanan, Kareas son, netofatiten Seraja, Tanhumets son, och Jaasanja, maakatitens son, med sina män.


text:
Gedalja gav dem och deras män sin ed och sade till dem: "Frukta inte för kaldeernas tjänare. Stanna kvar i landet och tjäna kungen i Babel så skall det gå er väl."


text:
<pb/>Men i sjunde månaden kom Ismael, son till Netanja, son till Elisama av kunglig börd, och hade med sig tio män. De slog ihjäl Gedalja, likaså de judar och kaldeer som var hos honom i Mispa.


text:
Då bröt allt folket upp, från den minste till den störste, tillsammans med härförarna och begav sig till Egypten. De fruktade nämligen för kaldeerna.


text:
<pb/>Men i det trettiosjunde året sedan Jojakin, Juda kung, hade blivit bortförd i fångenskap, i tolfte månaden, på tjugosjunde dagen i månaden,<f>[42]</f> tog Evil-Merodak, kungen i Babel - samma år han blev kung - Jojakin, Juda kung, till nåder och förde honom ut ur fängelset.


text:
Han talade vänligt med honom och gav honom främsta platsen bland de kungar som var hos honom i Babel.


text:
Åt Eber föddes två söner. Den ene hette Peleg, ty under hans tid delades jorden upp. Hans bror hette Joktan.


text:
<pb/>De söner som Ketura, Abrahams bihustru, födde var Simran, Joksan, Medan, Midjan, Jisbak och Sua. Joksans söner var Saba och Dedan.


text:
<pb/>Dessa var de kungar som regerade i Edoms land, innan det fanns någon kung i Israel: Bela, Beors son, och hans stad hette Dinhaba.


text:
<pb/>När Husam dog blev Hadad, Bedads son, kung efter honom. Han slog midjaniterna på Moabs mark. Hans stad hette Avit.


text:
<pb/>När Baal-Hanan dog blev Hadad kung efter honom. Hans stad hette Pai och hans hustru hette Mehetabel, dotter till Matred, som var dotter till Me-Sahab.


text:
<pb/>Juda söner var Er, Onan och Sela. Dessa tre föddes åt honom av Suas dotter, kananeiskan. Men Er, Judas förstfödde, var ond i HERRENS ögon. Därför dödade han honom.


text:
Karmis son var Akar, som drog olycka över Israel när han trolöst stal det som hade getts till spillo.


text:
<pb/>Kaleb, Hesrons son, fick barn med sin hustru Asuba och med Jeriot. Dessa var hennes söner: Jeser, Sobab och Ardon.


text:
<pb/>Därefter gick Hesron in till Makirs, Gileads fars, dotter. Henne tog han till hustru när han var sextio år gammal. Hon födde Segub åt honom.


text:
Men gesureerna och arameerna tog ifrån dem Jairs byar samt Kenat med underlydande orter, sextio städer. Alla dessa var söner till Makir, Gileads far.


text:
<pb/>Sönerna till Jerameel, Hesrons förstfödde, var Ram, den förstfödde, vidare Buna, Oren, Osem och Ahia.


text:
<pb/>Kalebs, Jerameels brors, söner var Mesa, hans förstfödde, som var Sifs far, och Maresas, Hebrons fars, söner.


text:
<pb/>Hon födde också Saaf, Madmannas far, Seva, Makbenas far och Gibeas far. Kalebs dotter var Aksa.


text:
Kirjat-Jearims släkter var jeteriterna, putiterna, sumatiterna och misraiterna. Från dem utgick sorgatiterna och estaoliterna.


text:
<pb/>Salmas söner var Betlehem och netofatiterna, Atrot-Bet-Joab, liksom hälften av manahatiterna, sorgiterna.


text:
<pb/>De skriftlärdas släkter, de som bodde i Jabes, var tireatiterna, simatiterna, sukatiterna. Dessa var de keniter som härstammade från Hammat, stamfader till Rekabs släkt.


text:
<pb/>Dessa var de söner som föddes åt David i Hebron: Amnon, den förstfödde, av Ahinoam från Jisreel, Daniel, den andre, av Abigail från Karmel,


text:
Absalom, den tredje, son till Maaka, som var dotter till Talmaj, kungen i Gesur, Adonia, den fjärde, Haggits son,


text:
<pb/>Dessa sex föddes åt honom i Hebron, där han regerade i sju år och sex månader. I Jerusalem regerade han i trettiotre år.


text:
Dessa söner föddes åt honom i Jerusalem: Simea, Sobab, Natan och Salomo, tillsammans fyra, av Bat-Sua, Ammiels dotter.


text:
Josias söner var Johanan, den förstfödde, Jojakim, den andre, Sidkia, den tredje, Sallum, den fjärde.


text:
Pedajas söner var Serubbabel och Simei, Serubbabels söner var Mesullam och Hananja, och deras syster var Selomit,


text:
<pb/>Hananjas söner var Pelatja och Jesaja, vidare Refajas söner, Arnans söner, Obadjas söner och Sekanjas söner.


text:
Reaja, Sobals son, blev far till Jahat och Jahat till Ahumaj och Lahad. Dessa var sorgatiternas släkter.


text:
vidare Penuel, Gedors far, och Eser, Husas far. Dessa var söner till Hur, Efratas förstfödde, Betlehems far.


text:
<pb/>Men Jabes var mer ansedd än sina bröder. Hans mor gav honom namnet Jabes, "för jag har fött honom med smärta", sade hon.


text:
<pb/>Jabes ropade till Israels Gud och sade: "O, att du ville välsigna mig och utvidga mitt område och låta din hand vara med mig! O, att du ville göra så att jag slipper olycka och smärta!" Och Gud lät det ske som han bad om.


text:
Meonotaj blev far till Ofra och Seraja till Joab, far till hantverkardalens släkt, ty de var hantverkare.


text:
<pb/>Esras son var Jeter, vidare Mered, Efer och Jalon. Och hon<f>[1]</f> blev havande och födde Mirjam, Sammaj och Jisba, Estemoas far.


text:
Hans judiska hustru födde Jered, Gedors far, och Heber, Sokos far, och Jekutiel, Sanoas far. Men de andra var söner till Bitja, faraos dotter, som Mered hade tagit till hustru.


text:
<pb/>Söner till Sela, Judas son, var Er, Lekas far, och Lada, Maresas far, och de släkter som tillhörde linnearbetarnas hus, av Asbeas hus,


text:
vidare Jokim och männen i Koseba samt Joas och Saraf, som blev herrar över Moab, likaså Jasubi-Lehem. Men detta hör till en avlägsen tid.


text:
Dessa var krukmakarna och invånarna i Netaim och Gedera. De bodde där hos kungen och var i hans tjänst.


text:
Simei hade sexton söner och sex döttrar. Men hans bröder hade inte många barn. I sin helhet ökade inte deras släkt lika mycket som Juda barn.


text:
i Bet-Markabot, i Hasar-Susim, i Bet-Biri och i Saarajim. Dessa var deras städer, tills David blev kung.


text:
och alla deras byar som låg runt omkring dessa städer ända till Baal. Där bodde de. De hade sitt särskilda släktregister.


text:
De fann fett och gott bete, och landet hade utrymme nog, och där var lugnt och stilla, ty de som bodde där förut var hamiter.


text:
<pb/>Men dessa som här har blivit uppskrivna vid namn kom i Hiskias, Juda kungs, tid och förstörde deras tält och slog de meiniter som fanns där och utrotade dem, så att de inte mer finns till, och de bosatte sig i deras land, ty där fanns bete för deras boskap.


text:
Av dem, av Simeons barn, begav sig femhundra man till Seirs bergsbygd. Och Pelatja, Nearja, Refaja och Ussiel, Jisis söner, stod i spetsen för dem.


text:
De slog den sista kvarlevan av amalekiterna, som hade kommit undan. Sedan bosatte de sig där och bor där än i dag.


text:
<pb/>Ruben var Israels förstfödde, ty han föddes först, men därför att han orenade sin fars bädd gavs hans förstfödslorätt åt sönerna till Josef, Israels son, men inte så att Josef skulle tas upp i släktregistret som den förstfödde.


text:
Ty visserligen var Juda den mäktigaste bland sina bröder och en av hans ättlingar blev furste, men förstfödslorätten blev ändå Josefs.


text:
likaså dennes son Beera som Tiglat-Pileser, kungen i Assyrien, förde bort i fångenskap. Han var furste för rubeniterna.


text:
Hans bröder var, när de efter sina släkter skrevs upp i släktregistret efter sin ättföljd: Jegiel, huvudmannen, Sakarja


text:
och Bela, son till Asas, son till Sema, son till Joel. Han bodde i Aroer, och hans boplatser nådde ända till Nebo och Baal-Meon.


text:
Österut nådde hans boplatser ända fram till öknen som sträcker sig från floden Eufrat. De hade nämligen stora boskapshjordar i Gileads land.


text:
<pb/>Men på Sauls tid förde de krig mot hagariterna, som föll för deras hand. Då bosatte de sig i deras tält utmed hela östra sidan av Gilead.


text:
Deras bröder var, efter sina familjer, Mikael, Mesullam, Seba, Joraj, Jakan, Sia och Eber, tillsammans sju.


text:
Dessa var söner till Abihail, son till Huri, son till Jaroa, son till Gilead, son till Mikael, son till Jesisaj, son till Jado, son till Bus.


text:
De bodde i Gilead i Basan med underlydande orter, likaså på alla Sarons utmarker, så långt de sträckte sig.


text:
Alla dessa blev uppskrivna i släktregistret i Jotams, Juda kungs, och Jerobeams, Israels kungs, tid.


text:
<pb/>Rubens barn och gaditerna och ena hälften av Manasse stam var tappra män, som bar sköld och svärd och spände båge och var tränade för krig. De utgjorde 44 760 stridsberedda män.


text:
De fick hjälp mot dem, så att hagariterna och alla som var med dem gavs i deras hand. De ropade till Gud under striden och han bönhörde dem, därför att de förtröstade på honom.


text:
Som byte förde de bort deras boskapshjordar, 50 000 kameler, 250 000 får och 2 000 åsnor, likaså 100 000 människor.


text:
Många hade blivit slagna, eftersom striden var från Gud. Sedan bosatte de sig i deras land och bodde där ända till fångenskapen.


text:
<pb/>Halva Manasse stams barn bodde också där i landet, från Basan ända till Baal-Hermon och Senir och Hermons berg, och de var talrika.


text:
Dessa var huvudmän för sina familjer: Efer, Jisi, Eliel, Asriel, Jeremia, Hodavja och Jadiel, tappra stridsmän, berömda män och huvudmän för sina familjer.


text:
<pb/>Men de var otrogna mot sina fäders Gud. I sin trolöshet höll de sig till de gudar som dyrkades av folken i landet, de folk som Gud hade utrotat inför dem.


text:
Då uppväckte Israels Gud den assyriske kungen Puls ande, det vill säga den assyriske kungen Tiglat-Pilesers ande, och förde folket bort i fångenskap, såväl rubeniterna och gaditerna som ena hälften av Manasse stam. Han förde dem till Hala, Habor, Hara och Gozans ström, där de är än i dag.


text:
<pb/>Detta var de män som David utsåg att ansvara för sången i HERRENS hus, sedan arken hade fått en viloplats.


text:
De gjorde tjänst inför uppenbarelsetältets tabernakel som sångare, till dess att Salomo byggde HERRENS hus i Jerusalem. De stod där och förrättade sin tjänst, som det var föreskrivet för dem.


text:
Dessa var de män som tjänstgjorde och deras söner: Av kehatiternas barn: Heman, sångaren, son till Joel, son till Samuel,


text:
<pb/>Vidare hans bror Asaf, som hade sin plats på hans högra sida, Asaf, son till Berekja, son till Simea,


text:
<pb/>Deras bröder, Meraris barn, stod på den vänstra sidan: Etan, son till Kisi, son till Abdi, son till Malluk,


text:
<pb/>Deras bröder, de övriga leviterna, hade avdelats till allt slags tjänstgöring vid tabernaklet, Guds hus.


text:
<pb/>Aron och hans söner förrättade offer på brännoffersaltaret och på rökelsealtaret och utförde allt arbete i det allra heligaste och bringade försoning för Israel, alldeles som Guds tjänare Mose hade befallt.


text:
<pb/>Dessa var deras boningsorter, efter deras tältläger inom deras område: Åt Arons söner av kehatiternas släkt - ty lotten föll på dem -


text:
Åt Arons söner gav man alltså fristäderna Hebron och Libna med utmarker, vidare Jattir och Estemoa med utmarker,


text:
och ur Benjamins stam Geba med utmarker, Alemet med utmarker och Anatot med utmarker, så att deras städer tillsammans utgjorde tretton städer efter deras släkter.


text:
Kehats övriga barn fick ur en stamsläkt, nämligen den stamhalva som utgjorde ena hälften av Manasse stam, tio städer genom lottkastning.


text:
<pb/>Men Gersoms barn fick efter sina släkter ur Isaskars stam, ur Asers stam, ur Naftali stam och ur Manasse stam i Basan tretton städer.


text:
Meraris barn fick efter sina släkter ur Rubens stam, ur Gads stam och ur Sebulons stam genom lottkastning tolv städer.


text:
Genom lottkastning gav de åt dem ur Juda barns stam, ur Simeons barns stam och ur Benjamins barns stam dessa städer, som de gav namn.


text:
och ur ena hälften av Manasse stam Aner med utmarker och Bilam med utmarker. Detta tillföll Kehats övriga barns släkt.


text:
<pb/>Gersoms barn fick ur den släkt som utgjorde ena hälften av Manasse stam Golan i Basan med utmarker och Astarot med utmarker,


text:
och ur Naftali stam Kedesh i Galileen med utmarker, Hammon med utmarker och Kirjatajim med utmarker.


text:
och på andra sidan Jordan mitt emot Jeriko, öster om Jordan, ur Rubens stam Beser i öknen med utmarker, Jahas med utmarker,


text:
<pb/>Tolas söner var Ussi, Refaja, Jeriel, Jamaj, Jibsam och Samuel, huvudmän för sina familjer, ättlingar av Tola, tappra stridsmän, uppskrivna efter sin ättföljd. Under Davids tid var deras antal 22 600.


text:
<pb/>Ussis son var Jisraja, och Jisrajas söner var Mikael, Obadja och Joel samt Jissia, tillsammans fem, allesammans huvudmän.


text:
Med dem följde stridsberedda förband, 36 000 man, efter sin ättföljd och sina familjer. Ty de hade många hustrur och barn.


text:
<pb/>Deras bröder i alla Isaskars släkter var tappra stridsmän. De som var uppskrivna i deras släktregister utgjorde tillsammans 87 000.


text:
<pb/>Belas söner var Esbon, Ussi, Ussiel, Jerimot och Iri, tillsammans fem, huvudmän för sina familjer, tappra stridsmän. De som var upptecknade i deras släktregister utgjorde 22 034.


text:
<pb/>Bekers söner var Semira, Joas, Elieser, Eljoenaj, Omri, Jeremot, Abia, Anatot och Alemet. Alla dessa var Bekers söner.


text:
De som var uppskrivna i deras släktregister, efter sin ättföljd, efter huvudmännen för sina familjer, tappra stridsmän, utgjorde 20 200.


text:
<pb/>Jediaels son var Bilhan. Bilhans söner var Jeus, Benjamin, Ehud, Kenaana, Setan, Tarsis och Ahisahar.


text:
Alla dessa var Jediaels söner, uppskrivna efter huvudmännen för sina familjer, tappra stridsmän, 17 200 stridsberedda krigsmän.


text:
<pb/>Manasses söner var Asriel, som hans arameiska bihustru födde åt honom. Hon födde också Makir, Gileads far.


text:
Makir tog till hustru en syster till Huppim och Suppim, som hette Maaka. Hans andre son hette Selofhad. Selofhad hade bara döttrar.


text:
<pb/>Maaka, Makirs hustru, födde en son och gav honom namnet Peres. Hans bror hette Seres. Hans söner var Ulam och Rekem.


text:
<pb/>Efraims söner var Sutela, dennes son Bered, dennes son Tahat, dennes son Eleda, dennes son Tahat,


text:
dennes son Sabad och dennes son Sutela samt Eser och Eled. Män från Gat, som var födda i landet, dödade dem, därför att de hade dragit ner för att ta deras boskapshjordar.


text:
Han gick in till sin hustru, och hon blev havande och födde en son. Honom gav han namnet Beria, därför att det hade skett under en olyckstid<f>[2]</f> för hans hus.


text:
<pb/>Deras besittning och deras boningsorter var Betel med underlydande orter, österut Naaran och västerut Gezer med underlydande orter, vidare Sikem med underlydande orter ända till Aja med omgivande orter.


text:
<pb/>Men Manasses barn ägde Bet-Shan med underlydande orter, Taanak med underlydande orter, Megiddo med underlydande orter och Dor med underlydande orter. Här bodde Josefs, Israels sons, barn.


text:
<pb/>Alla dessa var Asers söner, huvudmän för sina familjer, utvalda tappra stridsmän, huvudmän bland furstarna. De som var uppskrivna i deras släktregister som dugliga till krigstjänst utgjorde ett antal av 26 000 man.


text:
<pb/>Dessa var Ehuds söner, och de var familjehuvudmän för dem som bodde i Geba och som blev bortförda till Manahat,


text:
<pb/>Elpaals söner var Eber, Misam och Semed. Han var den som byggde Ono och Lod med underlydande orter.


text:
Men Miklot blev far till Sima. Dessa bodde också tillsammans med sina bröder i Jerusalem, mitt emot sina bröder.


text:
<pb/>Ner blev far till Kish, Kish blev far till Saul och Saul till Jonatan, Malki-Sua, Abinadab och Esbaal.


text:
<pb/>Asel hade sex söner, och de hette Asrikam, Bokeru, Ismael, Searja, Obadja och Hanan. Alla dessa var Asels söner.


text:
<pb/>Ulams söner var tappra stridsmän, som var skickliga i att spänna båge. De hade många söner och sonsöner, 150 till antalet. Alla dessa var av Benjamins barn.


text:
<pb/>Hela Israel blev upptecknat i släktregister, och de finns uppskrivna i boken om Israels kungar. Juda fördes för sin otrohets skull i fångenskap bort till Babel.


text:
De första som bosatte sig inom sina arvsbesittningar och i sina städer var israeliter, präster, leviter och tempeltjänare.


text:
<pb/>I Jerusalem bodde en del av Juda barn, av Benjamins barn och av Efraims och Manasse barn, nämligen:


text:
<pb/>Utaj, son till Ammihud, son till Omri, son till Imri, son till Bani, av Peres, Judas sons, barn;


text:
vidare Jibneja, Jerohams son, och Ela, son till Ussi, son till Mikri, och Mesullam, son till Sefatja, son till Reguel, son till Jibneja,


text:
liksom deras bröder efter deras ättföljd, 956 till antalet. Alla dessa män var huvudmän för familjer, var och en för sin familj.


text:
vidare Asarja, son till Hilkia, son till Mesullam, son till Sadok, son till Merajot, son till Ahitub, fursten i Guds hus,


text:
vidare Adaja, son till Jeroham, son till Pashur, son till Malkia, vidare Maasaj, son till Adiel, son till Jasera, son till Mesullam, son till Mesillemit, son till Immer,


text:
liksom deras bröder, huvudmän för sina familjer. De var 1 760 män och mycket kunniga i de sysslor som hörde till tjänstgöringen i Guds hus.


text:
vidare Obadja, son till Semaja, son till Galal, son till Jedutun, liksom Berekja, son till Asa, son till Elkana, som bodde i netofatiternas byar.


text:
<pb/>Men Sallum, son till Kore, son till Ebjasaf, son till Kora, hade tillsammans med sina bröder, dem som var av hans familj, koraiterna, till uppgift att hålla vakt vid tältets trösklar. Deras fäder hade nämligen hållit vakt vid ingången till HERRENS läger.


text:
<pb/>Alla de som var utvalda till dörrvaktare vid trösklarna var 212 till antalet. De blev upptecknade i släktregistret i sina byar. David och siaren Samuel hade tillsatt dem att tjäna på heder och tro.


text:
På heder och tro var dessa fyra, som var leviter, anställda som förmän för dörrvaktarna. De hade vidare uppsikt över kamrarna och förvaringsrummen i Guds hus.


text:
Natten tillbringade de runt omkring Guds hus, ty det var deras uppgift att hålla vakt, och de skulle öppna dörrarna varje morgon.


text:
<pb/>Några av dem hade uppsikt över de kärl som användes vid tjänstgöringen. De räknade dem och bar in dem och räknade dem igen innan de bar ut dem.


text:
Somliga av dem var förordnade att ha uppsikt över de andra kärlen, över alla andra kärl i helgedomen, liksom över det fina mjölet, vinet, oljan och rökelsen och de väldoftande kryddorna.


text:
<pb/>Mattitja, en av leviterna, koraiten Sallums förstfödde, hade på heder och tro uppsikt över bakverket.


text:
Somliga av deras bröder, kehatiternas söner, hade uppsikt över skådebröden och skulle tillreda dem för varje sabbat.


text:
<pb/>Men de andra, nämligen sångarna, huvudmän för levitiska familjer, uppehöll sig i kamrarna och var befriade från all annan tjänstgöring, ty dag och natt var de upptagna av sin tjänstgöring.


text:
<pb/>Dessa var huvudmännen för de levitiska familjerna, huvudmän efter sin ättföljd. De bodde i Jerusalem.


text:
Och Miklot blev far till Simam. De bodde också tillsammans med sina bröder i Jerusalem, mitt emot sina bröder.


text:
<pb/>Asel hade sex söner, och de hette Asrikam, Bokeru, Ismael, Searja, Obadja och Hanan. Dessa var Asels söner.


text:
Han sade till sin vapenbärare: "Drag ut ditt svärd och genomborra mig så att inte dessa oomskurna kommer och skymfar mig." Men hans vapenbärare ville inte, för han var mycket rädd. Då tog Saul själv svärdet och störtade sig på det.


text:
När alla israeliterna i dalen såg att deras här hade flytt och att Saul och hans söner var döda, övergav de sina städer och flydde. Sedan kom filisteerna och bosatte sig i dem.


text:
<pb/>Dagen därpå kom filisteerna för att plundra de slagna och fann då Saul och hans söner, där de låg fallna på berget Gilboa.


text:
De plundrade honom och tog med sig hans huvud och hans vapen och sände omkring dem i filisteernas land och förkunnade den goda nyheten för sina avgudar och för folket.


text:
bröt alla vapenföra män upp, och tog Sauls och hans söners döda kroppar och förde dem till Jabesh. De begravde deras ben under terebinten i Jabesh och fastade sedan i sju dagar.


text:
<pb/>Sådan blev Sauls död, därför att han hade varit trolös mot HERREN. Han hade inte hållit HERRENS ord, och han hade även rådfrågat en spåkvinna för att få svar.


text:
Han hade inte sökt svar hos HERREN. Därför dödade HERREN honom och flyttade över kungadömet på David, Isais son.


text:
Redan för länge sedan, ännu medan Saul var kung, var det du som var ledare och anförare för Israel. Och till dig har HERREN, din Gud, sagt: Du skall vara herde för mitt folk Israel, ja, du skall vara en furste över mitt folk Israel."


text:
När alla de äldste i Israel kom till kungen i Hebron, slöt David ett förbund med dem i Hebron inför HERREN. Sedan smorde de David till kung över Israel, enligt HERRENS ord genom Samuel.


text:
<pb/>David begav sig med hela Israel till Jerusalem, det vill säga Jebus, och där bodde jebusiterna.


text:
Invånarna i Jebus sade till David: "Här kommer du inte in." Men David intog Sions borg, det är nu Davids stad.


text:
David sade: "Den som först slår jebusiterna, han skall bli överbefälhavare och överste." Joab, Serujas son, kom först upp, och han blev överbefälhavare.


text:
Han byggde staden runt om den, från Millo och vidare runt omkring, och Joab återställde det övriga av staden.


text:
<pb/>Dessa är de främsta bland Davids hjältar, som starkt stödde honom i hans rike tillsammans med hela Israel, så att man gjorde honom till kung över Israel enligt HERRENS ord.


text:
<pb/>Detta är förteckningen på Davids hjältar: Jasobeam, son till en hakmonit, den främste bland kämparna, han som svängde sitt spjut över trehundra slagna på en gång.


text:
Han var med David vid Pas-Dammim, när filisteerna hade samlats där till strid. Där fanns en åker, full med korn, och folket flydde för filisteerna.


text:
Då ställde de sig mitt på åkern och försvarade den och slog filisteerna, och HERREN lät dem vinna en stor seger.


text:
<pb/>Tre av de trettio främsta männen gick ner över klippan till David vid Adullams grotta, medan en avdelning filisteer hade slagit läger i Refaimdalen.


text:
David sade längtansfullt: "Om ändå någon ville ge mig vatten att dricka från brunnen vid Betlehems stadsport!"


text:
Då bröt de tre sig igenom filisteernas läger och hämtade vatten ur brunnen vid Betlehems stadsport och tog det och bar det till David. Men David ville inte dricka det utan hällde ut det som ett drickoffer åt HERREN.


text:
Han sade: "Må Gud låta det vara fjärran från mig att jag skulle göra detta! Skulle jag dricka dessa mäns blod? De har ju vågat sina liv, ja, med fara för sina liv har de burit hit det." Och han ville inte dricka det. Sådana bragder hade de tre hjältarna utfört.


text:
<pb/>Absaj, Joabs bror, var den främ- ste av tre andra. Han svängde en gång sitt spjut över trehundra slagna. Han hade ett stort namn bland de tre.


text:
Han var dubbelt så mycket ansedd som någon annan i detta tretal, och han var deras befälhavare. Men upp till de tre första nådde han inte.


text:
<pb/>Vidare Benaja, son till Jojada, från Kabseel, var en tapper man och gjorde många stordåd. Han slog ner de två arielerna i Moab, och det var han som en snövädersdag steg ner och slog ihjäl lejonet i brunnen.


text:
Han slog också ner den egyptiske mannen som var så storväxt: fem alnar lång. Fastän egyptiern i handen hade ett spjut som liknade en vävbom, gick han emot honom beväpnad endast med sin stav. Han ryckte spjutet ur egyptierns hand och dödade honom med hans eget spjut.


text:
Sådana bragder hade Benaja, Jojadas son, utfört, och han hade ett stort namn bland de tre hjältarna.


text:
Ja, han var mer ansedd än någon av de trettio, men upp till de tre första nådde han inte. David satte honom till anförare för sin livvakt.


text:
<pb/>Dessa var de som kom till David i Siklag, medan han ännu gömde sig för Saul, Kish son. De hörde till de hjältar som hjälpte honom under kriget.


text:
De var beväpnade med båge och skickliga i att både med höger och vänster hand slunga stenar och skjuta pilar från bågen. Av Sauls stamfränder, benjaminiterna, kom följande:


text:
Ahieser, den främste, och Joas, gibeatiten Hassemaas söner, Jesuel och Pelet, Asmavets söner, Beraka, anatotiten Jehu,


text:
och gibeoniten Jismaja, en av de trettio hjältarna och anförare för de trettio, Jeremia, Jahasiel, Johanan, gederatiten Josabad,


text:
<pb/>Av gaditerna gick några över till David i bergfästet i öknen, tappra män, krigsmän, skickliga att strida, rustade med sköld och spjut. Deras ansikten var som lejons och de var snabba som gaseller på bergen:


text:
<pb/>Dessa var av Gads barn och hörde till de främsta i hären. Den ringaste av dem var ensam så god som hundra, och den störste så god som tusen.


text:
Det var dessa som i första månaden gick över Jordan, när den svämmade över alla sina bräddar, och som jagade bort alla dem som bodde i dalarna, åt öster och åt väster.


text:
Då gick David ut emot dem och sade till dem: "Om ni kommer till mig i fredlig avsikt och vill hjälpa mig, så är jag beredd att förena mig med er. Men om ni kommer för att förråda mig åt mina ovänner, fastän mina händer är fria från våld, då må våra fäders Gud se det och straffa det."


text:
<pb/>Men Anden hade kommit över Amasaj, den främste bland de trettio, och han sade: <pb/><t>"Dina är vi, David,</t> <t>och med dig står vi,</t> <pb/>du Isais son. <pb/><t>Frid, frid vare med dig,</t> <t>och frid vare med dem som hjälper dig,</t> <t>ty din Gud hjälper dig!"</t> <pb/>David tog emot dem och gjorde dem till befälhavare i sin krigarskara.


text:
<pb/>Från Manasse gick några över till David, när han tillsammans med filisteerna drog ut i strid mot Saul. David och hans män fick dock inte hjälpa filisteerna, eftersom filisteernas furstar sedan de hade haft rådslag skickade bort honom och sade: "Det gäller våra huvuden, om han går över till sin herre Saul."


text:
<pb/>När han gav sig i väg till Siklag, gick dessa från Manasse över till honom: Adna, Josabad, Jediael, Mikael, Josabad, Elihu och Silletaj, huvudmän för de ätter som hörde till Manasse.


text:
Dag efter dag kom allt fler till David för att hjälpa honom, tills han hade en här stor som Guds här.


text:
<pb/>Detta är antalet av det beväpnade krigsfolk som kom till David i Hebron för att efter HERRENS befallning flytta Sauls kungamakt över på honom:


text:
av Benjamins söner, Sauls stamfränder, 3 000 - ty vid den tiden höll fortfarande de flesta av dem troget fast vid Sauls hus -


text:
av Isaskars söner kom män, som väl förstod tidstecknen och insåg vad Israel borde göra, 200 befälhavare, därtill alla deras stamfränder under deras befäl;


text:
av Sebulon stridsberedda män, rustade till strid med alla slags vapen, 50 000, som ställde upp helhjärtat;


text:
och från andra sidan Jordan, av rubeniterna, gaditerna och andra hälften av Manasse stam, 120 000, rustade till strid med alla slags vapen.


text:
<pb/>Alla dessa krigsmän kom till Hebron, beredda till strid, fast beslutna att göra David till kung över hela Israel. Hela det övriga Israel var också enigt i att göra David till kung.


text:
De som bodde närmast dem, ända upp till Isaskar, Sebulon och Naftali, förde också till dem på åsnor, kameler, mulåsnor och oxar livsmedel i mängd till föda: mjöl, fikonkakor och russinkakor, vin och olja, nötboskap och småboskap. Ty det rådde glädje i Israel.


text:
Sedan sade David till hela Israels församling: "Om ni finner för gott och om detta är från HERREN, vår Gud, låt oss då sända bud åt alla håll till våra övriga bröder över hela Israels land och dessutom till prästerna och leviterna i deras städer med utmarker, att de skall samlas hos oss.


text:
<pb/>David samlade då hela Israel, från Sihor<f>[3]</f> i Egypten ända dit där vägen går till Hamat, för att hämta Guds ark från Kirjat-Jearim.


text:
David drog med hela Israel upp till Baala, till Kirjat-Jearim, som hör till Juda, för att därifrån föra upp Guds, HERRENS, ark, hans som tronar på keruberna och efter vilken den hade sitt namn.


text:
De satte Guds ark på en ny vagn och förde bort den från Abinadabs hus. Det var Ussa och Ajo som körde vagnen.


text:
David och hela Israel dansade inför Guds ansikte av all kraft till sånger och harpor, psaltare, pukor, cymbaler och trumpeter.


text:
<pb/>Men när de kom till Kidons tröskplats, räckte Ussa ut sin hand för att ta tag i arken, ty oxarna snavade.


text:
Då upptändes HERRENS vrede mot Ussa, och han slog honom därför att han hade räckt ut sin hand mot arken, så att han föll ner död där inför Gud.


text:
Men David blev upprörd därför att HERREN hade brutit ner Ussa<f>[4]</f> och han kallade den platsen Peres-Ussa, som den heter än i dag.


text:
<pb/>David greps den dagen av sådan fruktan för Gud att han sade: "Hur skulle jag våga föra Guds ark till mig?"


text:
Därför flyttade inte David in arken till sig i Davids stad, utan tog den avsides till gatiten Obed-Edoms hus.


text:
Och Guds ark blev kvar i Obed-Edoms hus, hos hans familj, i tre månader. Och HERREN välsignade Obed-Edoms hus och allt han ägde.


text:
<pb/>Hiram, kungen i Tyrus, skickade sändebud till David med cederträ och med murare och timmermän, för att de skulle bygga ett hus åt honom.


text:
David förstod att HERREN hade befäst honom som kung över Israel, ty han hade låtit hans rike bli upphöjt för sitt folk Israels skull.


text:
<pb/>David tog sig ännu fler hustrur i Jerusalem, och David blev far till ännu fler söner och döttrar.


text:
<pb/>När filisteerna hörde att David hade blivit smord till kung över hela Israel, drog de alla upp för att söka efter David. När David hörde detta, drog han ut mot dem.


text:
David frågade då Gud: "Skall jag dra upp mot filisteerna? Skall du då ge dem i min hand?" HERREN svarade honom: "Drag upp. Jag skall ge dem i din hand."


text:
<pb/>De drog upp till Baal-Perasim, och där besegrade David dem. David sade: "Gud har brutit ner<f>[5]</f> mina fiender genom min hand, så som vatten bryter fram." Därav fick platsen namnet Baal-Perasim.


text:
När David på nytt frågade Gud, svarade Gud honom: "Du skall inte dra dit upp efter dem. Gå runt dem och kom över dem från det håll där bakaträden står.


text:
Så snart du hör ljudet av steg i bakaträdens toppar, då skall du dra ut till strid, ty då har Gud dragit ut framför dig för att slå filisteernas här."


text:
David gjorde som Gud hade befallt honom. De slog filisteernas här och förföljde dem från Gibeon ända till Gezer.


text:
<pb/>David byggde hus åt sig i Davids stad. Han gjorde också i ordning en plats åt Guds ark och slog upp ett tält åt den,


text:
och han sade: "Inga andra än leviterna skall bära Guds ark, för dem har HERREN utvalt att bära Guds ark och till att tjäna honom för evig tid."


text:
David samlade hela Israel till Jerusalem för att hämta upp HERRENS ark till den plats som han hade gjort i ordning åt den.


text:
<pb/>David kallade till sig prästerna Sadok och Ebjatar samt leviterna Uriel, Asaja, Joel, Semaja, Eliel och Amminadab


text:
och han sade till dem: "Ni är huvudmän för leviternas familjer. Helga er tillsammans med era bröder och hämta sedan HERRENS, Israels Guds, ark upp till den plats som jag har gjort i ordning åt den.


text:
Eftersom ni inte var med förra gången, bröt HERREN, vår Gud, ner en av oss. Vi sökte ju inte honom på rätt sätt."


text:
Och som Mose hade befallt i enlighet med HERRENS ord, bar nu leviterna Guds ark med stänger som vilade på deras axlar.


text:
<pb/>David sade till ledarna bland leviterna att de skulle utse sina bröder sångarna till tjänstgöring med musikinstrument, psaltare, harpor och cymbaler, som de skulle låta ljuda medan de höjde glädjesången.


text:
Leviterna utsåg då Heman, Joels son, och av hans bröder Asaf, Berekjas son, och av deras bröder, Meraris barn, Etan, Kusajas son,


text:
och tillsammans med dem deras bröder av andra ordningen, Sakarja, Ben, Jaasiel, Semiramot, Jehiel, Unni, Eliab, Benaja, Maaseja, Mattitja, Elifalehu, Mikneja, Obed-Edom och Jegiel, dörrvaktarna.


text:
Sakarja, Asiel, Semiramot, Jehiel, Unni, Eliab, Maaseja och Benaja skulle spela på psaltare, till Alamót.


text:
Mattitja, Elifalehu, Mikneja, Obed-Edom, Jegiel och Asasja skulle leda sången med harpor, till Seminít.


text:
<pb/>Kenanja, leviternas ledare när de bar, skulle undervisa i att bära, eftersom han var kunnig i det.


text:
Sebanja, Josafat, Netanel, Amasaj, Sakarja, Benaja och Elieser, prästerna, skulle blåsa i trumpeter framför Guds ark, och Obed-Edom och Jehia skulle vara dörrvaktare vid arken.


text:
<pb/>Så gick David och de äldste i Israel och de högsta befälhavarna i väg för att hämta HERRENS förbundsark upp ur Obed-Edoms hus under jubel.


text:
David var klädd i en kåpa av fint linne. Det var också alla leviterna som bar arken, liksom sångarna och Kenanja, som anförde sångarna när de bar. Dessutom hade David en linneefod.


text:
Hela Israel hämtade upp HERRENS förbundsark under jubel och ljud av horn. Man blåste i trumpeter och lät cymbaler klinga och psaltare och harpor ljuda.


text:
<pb/>När HERRENS förbundsark kom till Davids stad, tittade Mikal, Sauls dotter, ut genom fönstret, och då hon såg kung David hoppa och dansa, fick hon förakt för honom i sitt hjärta.


text:
<pb/>Sedan de hade fört Guds ark dit in, ställde de den i tältet som David hade rest åt den och offrade därefter brännoffer och gemenskapsoffer inför Guds ansikte.


text:
Och åt var och en i Israel, både man och kvinna, gav han en kaka bröd, en dadelkaka och en druvkaka.


text:
<pb/>Han utsåg några leviter till att tjänstgöra inför HERRENS ark, för att de skulle prisa, tacka och lova HERREN, Israels Gud:


text:
Asaf som anförare, näst efter honom Sakarja och vidare Jegiel, Semiramot, Jehiel, Mattitja, Eliab, Benaja, Obed-Edom och Jegiel med psaltare och harpor. Asaf skulle slå på cymbaler.


text:
<pb/>Det var den dagen som David först bestämde att man genom Asaf och hans bröder skulle tacka HERREN på detta sätt:


text:
<t>tillbed HERREN i helig skrud.</t> <t>Bäva inför honom, alla länder.</t> <t>Jorden står fast, den kan inte rubbas.</t>


text:
<t>Må himlen vara glad och jorden fröjda sig.</t> <t>Bland hednafolken skall man säga: HERREN är Konung!</t>


text:
<t>Jubla skall alla skogens träd,</t> <t>inför HERREN,</t> <t>ty han kommer för att döma jorden.</t>


text:
<t>Och säg: Fräls oss, du vår frälsnings Gud,</t> <t>och församla oss och rädda oss från hednafolken,</t> <t>så att vi får prisa ditt heliga namn</t> <t>och ha vår ära i att prisa dig.</t>


text:
<t>Lovad vare HERREN, Israels Gud,</t> <t>från evighet till evighet!"</t> <t>Och allt folket sade: "Amen!" och prisade HERREN.</t>


text:
<pb/>David uppdrog åt Asaf och hans bröder där inför HERRENS förbundsark att ständigt göra tjänst inför arken enligt föreskrifterna för varje dag.


text:
Obed-Edom och deras bröder var sextioåtta till antalet. Obed-Edom, Jedutuns son, och Hosa gjorde han till dörrvaktare.


text:
<pb/>David anställde också prästen Sadok och hans bröder, prästerna, inför HERRENS tabernakel på offerhöjden i Gibeon,


text:
för att de ständigt skulle offra brännoffer åt HERREN på brännoffersaltaret, morgon och kväll, och göra allt som var skrivet i den lag som HERREN hade gett Israel.


text:
Och hos dem var Heman och Jedutun och de andra utvalda som nämnts vid namn. De skulle tacka HERREN, därför att hans nåd varar i evighet.


text:
Hos dessa, nämligen Heman och Jedutun, förvarades trumpeter och cymbaler åt dem som skulle spela, liksom andra musikinstrument som hörde till gudstjänsten. Jedutuns söner gjorde han till dörrvaktare.


text:
<pb/>Sedan gick allt folket hem, var och en till sitt. Men David vände om för att hälsa sitt husfolk.


text:
<pb/>När David satt i sitt hus, sade han till profeten Natan: "Här bor jag i ett hus av cederträ, medan HERRENS förbundsark står i ett tält."


text:
"Gå och säg till min tjänare David: Så säger HERREN: Det är inte du som skall bygga det hus där jag skall bo.


text:
Jag har inte bott i något hus från den dag då jag förde Israel hit upp ända till denna dag, utan jag har flyttat från tält till tält, från tabernakel till tabernakel.


text:
Har jag någonsin, var jag än flyttade omkring med hela Israel, talat och sagt så till någon av Israels domare, som jag har förordnat till herde för mitt folk: Varför har ni inte byggt mig ett hus av cederträ?


text:
<pb/>Nu skall du säga så till min tjänare David: Så säger HERREN Sebaot: Det var jag som hämtade dig från betesmarken där du följde fåren, för att du skulle bli furste över mitt folk Israel.


text:
Jag har varit med dig på alla dina vägar och utrotat alla dina fiender framför dig och jag skall göra dig ett namn, likt de största namnen på jorden.


text:
Jag skall bereda en plats åt mitt folk Israel och plantera det, så att de får bo kvar där utan att vidare oroas. Onda människor skall inte längre förtrycka det, så som förr,


text:
alltifrån den tid då jag satte domare över mitt folk Israel. Jag skall kuva alla dina fiender. Och jag förkunnar för dig att HERREN skall bygga ett hus åt dig.


text:
Ty det skall ske att när din tid är ute och du går till dina fäder, skall jag efter dig upphöja en avkomling, en av dina söner, och jag skall befästa hans kungarike.


text:
Jag skall vara hans fader, och han skall vara min son. Min nåd skall inte vika från honom så som jag lät den vika från den som var före dig.


text:
Jag skall hålla honom vid makt i mitt hus och i mitt rike för evig tid, och hans tron skall vara befäst för evigt."


text:
<pb/>Då gick kung David in och satte sig ner inför HERRENS ansikte och sade: "Vem är jag, HERRE, Gud, och vad är mitt hus, eftersom du har fört mig ända hit?


text:
Och ändå var detta för litet i dina ögon, o Gud. Du har också talat om din tjänares hus långt fram i tiden. Ja, du har sett till mig som om jag var en upphöjd man, HERRE, Gud.


text:
HERRE, för din tjänares skull och efter ditt hjärta har du gjort allt detta stora och förkunnat alla dessa stora ting.


text:
Och var på jorden finns ett enda hednafolk likt ditt folk Israel, som Gud gick för att återlösa till att bli hans eget folk för att göra dig till ett stort och fruktat namn, när du fördrev hednafolken för ditt folk, som du hade återlöst från Egypten.


text:
<pb/>Och nu, HERRE, låt det ord du nu har talat om din tjänare och om hans hus stå fast för evig tid. Gör som du har sagt.


text:
Då skall ditt namn stå fast och vara stort till evig tid, så att man skall säga: HERREN Sebaot, Israels Gud, är Gud över Israel. Så skall din tjänare Davids hus bestå inför dig.


text:
Ty du, min Gud, har uppenbarat för din tjänare att du skall bygga honom ett hus och därför har din tjänare fått frimodighet att be inför dig.


text:
Må det nu behaga dig att välsigna din tjänares hus, så att det blir kvar för evigt inför dig. Ty vad du, HERRE, välsignar, det är välsignat för evigt."


text:
<pb/>En tid härefter slog David filisteerna och kuvade dem, och han tog Gat med underlydande orter från filisteerna.


text:
<pb/>David slog också Hadadezer, kungen i Soba, vid Hamat, när han hade dragit bort för att befästa sitt välde vid floden Eufrat.


text:
David tog ifrån honom 1 000 vagnar och tog till fånga 7 000 ryttare och 20 000 man fotfolk. Han lät skära av fotsenorna på alla vagnshästarna utom på etthundra hästar, som han skonade.


text:
David placerade trupper bland arameerna i Damaskus, och arameerna blev Davids tjänare och betalade skatt till honom. Och HERREN gav seger åt David var han än drog fram.


text:
Från Hadadezers städer Tibhat och Kun tog David koppar i mycket stor mängd. Av den gjorde sedan Salomo kopparhavet, pelarna och kopparkärlen.


text:
sände han sin son Hadoram till kung David för att hälsa honom och lyckönska honom, därför att han hade gett sig i strid med Hadadezer och besegrat honom. Ty Hadadezer hade legat i krig med Tou. Han hade med sig alla slags kärl av guld, silver och koppar.


text:
Även dessa helgade kung David åt HERREN, liksom han hade gjort med det silver och guld han hade fört med sig hem från alla andra folk: från edomiterna, moabiterna, ammoniterna, filisteerna och amalekiterna.


text:
placerade han trupper i Edom, och alla edomiter blev Davids tjänare. Så gav HERREN seger åt David var han än drog fram.


text:
Benaja, Jojadas son, hade befälet över kereteerna och peleteerna, men Davids söner var de främsta vid kungens sida.


text:
Då sade David: "Jag vill visa godhet mot Hanun, Nahas son, eftersom hans far visade mig godhet." Och David skickade sändebud för att trösta honom i sorgen efter hans far. När Davids tjänare kom till ammoniternas land, till Hanun, för att trösta honom,


text:
sade ammoniternas furstar till Hanun: "Tror du att David sänder tröstare till dig för att visa att han hedrar din far? Nej, det är för att utforska och fördärva och bespeja landet som hans tjänare har kommit till dig."


text:
<pb/>Hanun grep då Davids tjänare och rakade dem och skar av deras kläder mitt på, ända uppe vid sätet, och skickade så i väg dem.


text:
Och man kom och berättade för David om männen. Han sände då några för att möta dem, ty männen var mycket förnedrade. Kungen lät säga: "Stanna i Jeriko, till dess ert skägg har vuxit ut. Kom sedan tillbaka."


text:
<pb/>Då ammoniterna insåg att de hade gjort sig förhatliga för David, sände Hanun och Ammons barn 1 000 talenter silver för att leja vagnar och ryttare från Aram-Naharajim, från Aram-Maaka och från Soba.


text:
De lejde 32 000 vagnar samt hjälp av kungen i Maaka med hans folk. Dessa kom och slog läger framför Medeba. Ammoniterna kom också från sina städer för att strida.


text:
Och ammoniterna drog ut och ställde upp sig till strid vid ingången till staden. Men de kungar som hade kommit dit gick i ställning för sig själva på fältet.


text:
Han sade: "Om arameerna blir mig för starka, skall du komma till min hjälp, och om Ammons barn blir dig för starka, skall jag hjälpa dig.


text:
När ammoniterna såg att arameerna tog till flykten, flydde också de för hans bror Abisaj och begav sig in i staden. Och Joab kom till Jerusalem.


text:
<pb/>Då arameerna såg att de hade blivit slagna av Israel, sände de bud efter de arameer som bodde på andra sidan floden. De ryckte ut anförda av Sofak, Hadadezers befälhavare.


text:
När David fick veta detta, samlade han hela Israel och gick över Jordan, och då han kom fram till dem, gick han i ställning mot dem. Då David hade ställt upp sig i slagordning mot arameerna, gav sig dessa i strid med honom.


text:
Men arameerna flydde för Israel, och David dödade av arameerna manskapet på 7 000 vagnar, liksom 40 000 man fotfolk. Befälhavaren Sofak dödade han också.


text:
När Hadadezers tjänare såg att de hade blivit besegrade av israeliterna, slöt de fred med David och blev hans tjänare. Efter detta ville arameerna inte längre hjälpa ammoniterna.


text:
<pb/>Följande år, vid den tid då kungarna brukade dra ut i fält, tågade Joab ut med krigshären och härjade i ammoniternas land och kom till Rabba och belägrade det, medan David stannade kvar i Jerusalem. Joab intog Rabba och förstörde det.


text:
David tog kronan från huvudet på deras kung. Den visade sig väga en talent guld och den var prydd med dyrbara stenar, och man satte den på Davids huvud. Och det byte han förde ut ur staden var mycket stort.


text:
Folket därinne förde han ut och satte dem i arbete med sågar, järnhackor och yxor. Så gjorde David med ammoniternas alla städer. Sedan vände David med allt folket tillbaka till Jerusalem.


text:
<pb/>Därefter uppstod en strid med filisteerna vid Gezer. Husatiten Sibbekaj slog ner Sippaj, en av rafaeernas ättlingar. På så sätt blev de kuvade.


text:
<pb/>Ännu en gång blev det strid med filisteerna. Elhanan, Jairs son, slog då ner Lachmi, gatiten Goliats bror, som hade ett spjut med ett skaft som liknade en vävbom.


text:
<pb/>Sedan blev det återigen en strid vid Gat. Där var en reslig man som hade sex fingrar och sex tår, tillsammans tjugofyra. Han var också en ättling till rafaeerna.


text:
Då sade David till Joab och till folkets befälhavare: "Gå och räkna Israel, från Beer-Sheba till Dan, och ge mig besked så att jag får veta hur många de är."


text:
<pb/>Joab svarade: "Må HERREN föröka sitt folk hundrafalt. Min herre och konung, är de inte alla min herres tjänare? Varför begär då min herre sådant? Varför skulle man dra skuld över Israel genom detta?"


text:
Men kungens ord stod fast mot Joab, och Joab gav sig iväg och for omkring i hela Israel och kom sedan tillbaka till Jerusalem.


text:
Joab meddelade David resultatet av folkräkningen: I Israel fanns tillsammans 1 100 000 män som kunde dra svärd, och i Juda fanns 470 000 män som kunde dra svärd.


text:
Men Levi och Benjamin hade han inte räknat tillsammans med de andra, ty Joab fann kungens befallning avskyvärd.


text:
Då sade David till Gud: "Jag har syndat svårt genom det jag har gjort. Men förlåt nu din tjänares missgärning, för jag har handlat mycket dåraktigt."


text:
Välj vilket du vill: antingen hungersnöd i tre år eller förödelse i tre månader genom dina motståndare utan att du kan komma undan dina fienders svärd, eller HERRENS svärd med pest i landet under tre dagar då HERRENS ängel sprider fördärv inom hela Israels område. Bestäm nu vilket svar jag skall ge honom som har sänt mig."


text:
<pb/>David svarade Gad: "Jag är i stor vånda. Men låt mig falla i HERRENS hand, för hans barmhärtighet är mycket stor. I människors hand vill jag inte falla."


text:
Gud sände en ängel mot Jerusalem för att ödelägga det. Men när denne höll på med ödeläggelsen såg HERREN det och ångrade det onda, och han sade till ängeln, Fördärvaren: "Det är nog, drag tillbaka din hand." HERRENS ängel stod då vid jebusiten Ornans tröskplats.


text:
<pb/>David lyfte blicken och fick se HERRENS ängel stå mellan jorden och himlen med draget svärd i sin hand, utsträckt över Jerusalem. Då föll han och de äldste, klädda i säcktyg, ner på sina ansikten.


text:
Och David sade till Gud: "Var det inte jag som befallde att folket skulle räknas? Det är jag som har syndat och gjort det som är ont. Men dessa, min hjord, vad har de gjort? HERRE, min Gud, låt din hand vända sig mot mig och min fars hus men inte mot ditt folk, så att det blir plågat."


text:
<pb/>HERRENS ängel befallde Gad att säga till David att han skulle gå och resa ett altare åt HERREN på jebusiten Ornans tröskplats.


text:
När Ornan vände sig om, såg han ängeln. Hans fyra söner som var med honom gömde sig. Ornan höll på att tröska vete


text:
när David kom till honom. Han såg upp och fick då se David och gick ut från tröskplatsen och föll ner till marken på sitt ansikte för David.


text:
David sade till Ornan: "Ge mig den plats där du tröskar din säd, så att jag kan bygga ett altare åt HERREN där. Ge mig den mot full betalning så att plågan upphör bland folket."


text:
<pb/>Då sade Ornan till David: "Tag den, och må min herre konungen göra vad han finner för gott. Se, jag ger dig boskapen till brännoffer och tröskvagnarna till ved och vetet till matoffer. Alltsammans ger jag dig."


text:
<pb/>Men kung David svarade Ornan: "Nej, jag vill köpa det mot full betalning. Jag vill inte åt HERREN bära fram det som är ditt och offra brännoffer som jag har fått för intet."


text:
Där byggde David ett altare åt HERREN och offrade brännoffer och gemenskapsoffer. Han ropade till HERREN och han svarade honom med eld från himlen på brännoffersaltaret.


text:
När David i den stunden såg att HERREN hade bönhört honom på jebusiten Ornans tröskplats, frambar han där sitt offer.


text:
HERRENS tabernakel, som Mose hade låtit göra i öknen, stod tillsammans med brännoffersaltaret vid den tiden på offerhöjden i Gibeon.


text:
David vågade dock inte komma inför Guds ansikte för att söka honom. Så förfärad var han för HERRENS ängels svärd.


text:
<pb/>Och David befallde att man skulle samla de främlingar som fanns i Israels land. Han anställde hantverkare, som skulle hugga ut stenar för att bygga Guds hus.


text:
David skaffade järn i mängd till spikar på dörrarna i portarna och till märlor, samt koppar i sådan mängd att den inte kunde vägas


text:
Han tänkte nämligen: "Min son Salomo är ung och vek, och huset som skall byggas åt HERREN måste göras mycket stort, så att det blir berömt och prisat i alla länder. Jag skall därför göra förberedelser för det." Så gjorde David en stor mängd förberedelser före sin död.


text:
<pb/>Han kallade till sig sin son Salomo och befallde honom att bygga ett hus åt HERREN, Israels Gud.


text:
David sade till sin son Salomo: "Jag hade själv i sinnet att bygga ett hus åt HERRENS, min Guds, namn.


text:
Men HERRENS ord kom till mig. Han sade: Mycket blod har du utgjutit och många krig har du fört. Du skall inte bygga ett hus åt mitt namn, ty du har utgjutit mycket blod på jorden inför mina ögon.


text:
Men se, en son skall födas åt dig. Han skall bli en fridsam man, och jag skall låta honom få fred med alla sina fiender runt omkring. Ty Salomo<f>[7]</f> skall han heta, och jag skall ge Israel frid<f>[8]</f> i hans dagar.


text:
Han skall bygga ett hus åt mitt namn. Han skall vara min son och jag skall vara hans fader. Och jag skall befästa hans kungatron över Israel för evig tid.


text:
<pb/>Må nu Herren vara med dig, min son. Må du ha framgång och bygga HERRENS, din Guds, hus, som han har lovat dig.


text:
Må HERREN endast ge dig klokhet och förstånd, när han sätter dig till härskare över Israel, så att du håller fast vid HERRENS, din Guds, undervisning.


text:
Då skall du ha framgång, om du noggrant följer de stadgar och föreskrifter som HERREN befallde Mose att lägga på Israel. Var stark och frimodig. Frukta inte och var inte modlös.


text:
Se, trots mina svårigheter har jag skaffat etthundratusen talenter guld och en miljon talenter silver till HERRENS hus och dessutom mer koppar och järn än som kan vägas, så mycket är det. Trävirke och sten har jag också skaffat, och mer får du själv skaffa fram.


text:
Du har också arbetare i mängd, hantverkare, stenhuggare och timmermän, och dessutom allt slags folk, som är kunnigt i alla slags arbeten.


text:
Guldet, silvret, kopparn och järnet går inte att räkna. Stå upp och gå till verket, och må HERREN vara med dig!"


text:
" HERREN, er Gud, är ju med er och har låtit er få ro på alla sidor. Han har gett landets invånare i min hand, och landet är lagt under HERREN och hans folk.


text:
Så vänd nu ert hjärta och er själ till att söka HERREN, er Gud. Stå upp och bygg HERREN Guds helgedom, så att man kan föra HERRENS förbundsark och de föremål som helgats åt Gud in i det hus som skall byggas åt HERRENS namn."


text:
"Av dessa", sade han, "skall 24 000 förestå sysslorna vid HERRENS hus och 6 000 vara tillsyningsmän och domare,


text:
4 000 skall vara dörrvaktare, och 4 000 skall lovsjunga HERREN till de instrument som jag låtit göra för lovsången."


text:
Simeis söner var Selomit, Hasiel och Haran, tillsammans tre. Dessa var huvudmän för Ladans familjer.


text:
Jahat var huvudmannen, och Sisa var den andre. Men Jeus och Beria hade inte många söner. Därför fick de utgöra endast en familj, en ordning.


text:
Amrams söner var Aron och Mose. Aron blev tillsammans med sina söner för evigt avskild och helgad till det allra heligaste, till att för evigt tända rökelse inför HERREN och tjäna och välsigna i hans namn för evigt.


text:
Eliesers son var Rehabja, huvudmannen. Elieser hade inga andra söner men Rehabjas söner var mycket talrika.


text:
Hebrons söner var Jeria, huvudmannen, den andre Amarja, den tredje Jahasiel, och den fjärde Jekameam.


text:
När Eleasar dog lämnade han inga söner efter sig utan endast döttrar. Söner till Kish, deras kusiner, tog dem till hustrur.


text:
<pb/>Dessa var Levi barn efter deras familjer, huvudmännen för familjerna, så många av dem som inmönstrades, varje namn räknat särskilt och varje person för sig, de som kunde förrätta sysslor vid tjänstgöringen i HERRENS hus, nämligen de som var tjugo år eller äldre.


text:
<pb/>David sade: " HERREN, Israels Gud, har låtit sitt folk komma till ro, och han har nu sin boning i Jerusalem till evig tid.


text:
Därför behöver inte heller leviterna längre bära tabernaklet och alla redskap till tjänstgöringen i HERRENS hus."


text:
- Enligt berättelsen om Davids sista tid räknades nämligen av Levi barn de som var tjugo år eller äldre. -


text:
Deras uppgift var att stå till förfogande för Arons söner vid tjänstgöringen i HERRENS hus. De skulle ta hand om förgårdarna och kamrarna och reningen av allt heligt och sysslorna vid tjänstgöringen i Guds hus,


text:
vare sig det gällde skådebröden, det fina mjölet till matoffret, de osyrade tunnkakorna, plåtarna, det hopknådade mjölet eller alla rymdmått och längdmått.


text:
De skulle hjälpa till vid alla brännoffer åt HERREN på sabbaten, vid nymånaderna och vid högtiderna, så många som det var bestämt och som det var föreskrivet för dem - alltid inför HERRENS ansikte.


text:
De skulle ta ansvar för uppenbarelsetältet och det heliga och sina bröder, Arons söner, i tjänsten vid HERRENS hus.


text:
Men Nadab och Abihu dog före sin far, och de hade inga söner. Så blev endast Eleasar och Itamar präster.


text:
David tillsammans med Sadok, av Eleasars söner, och Ahimelek, av Itamars söner, indelade dem i grupper enligt den ordning de skulle tjänstgöra i.


text:
Då Eleasars söner visade sig ha fler huvudmän än Itamars söner, indelade man dem så att Eleasars söner fick sexton huvudmän för sina familjer och Itamars söner åtta huvudmän för sina familjer.


text:
Man indelade dem genom lottkastning, de förra liksom de senare, ty helgedomens ledare och Guds ledare var både av Eleasars söner och Itamars söner.


text:
Semaja, Netanels son, skrivaren, av Levi stam, antecknade dem i närvaro av kungen, ledarna, prästen Sadok och Ahimelek, Ebjatars son, och i närvaro av huvudmännen för prästerna och leviternas familjer. Lotterna drogs växelvis för Eleasars och för Itamars familjer.


text:
<pb/>Detta blev den ordning, i vilken de skulle tjänstgöra, när de gick in i HERRENS hus, som det var föreskrivet för dem genom deras fader Aron efter den befallning HERREN, Israels Gud, hade gett honom.


text:
<pb/>Dessa kastade också lott, liksom deras bröder, Arons söner, i närvaro av kung David, Sadok, Ahimelek och huvudmännen för prästernas och leviternas familjer, huvudmännen för familjerna liksom deras yngsta bröder.


text:
<pb/>David tillsammans med befälhavarna avskilde Asafs, Hemans och Jedutuns söner, som skulle tjänstgöra som profeter med harpor, psaltare och cymbaler. Detta är förteckningen på dem, de män som fick utföra denna tjänst:


text:
<pb/>Av Asafs söner: Sackur, Josef, Netanja och Asarela, Asafs söner, under ledning av Asaf som profeterade på kungens uppdrag.


text:
<pb/>Av Jedutun: Jedutuns söner Gedalja, Seri, Jesaja, Hasabja och Mattitja, sex till antalet, med harpor, under ledning av sin fader Jedutun som profeterade med tacksägelsesånger och lovsånger till HERREN.


text:
<pb/>Av Heman: Hemans söner Buckia, Mattanja, Ussiel, Sebuel och Jerimot, Hananja, Hanani, Eliata, Giddalti och Romamti-Eser, Josbekasa, Malloti, Hotir, Mahasiot.


text:
Alla dessa var söner till Heman, som var kungens siare, enligt det löfte Gud hade gett att han skulle upphöja hans horn. Därför gav Gud Heman fjorton söner och tre döttrar.


text:
<pb/>Alla dessa stod var och en under sin fars ledning, när de utförde sången i HERRENS hus till cymbaler, psaltare och harpor vid tjänsten i Guds hus. De stod under kungens, Asafs, Jedutuns och Hemans ledning.


text:
<pb/>Antalet av dem och deras bröder som undervisats i att sjunga till HERRENS ära, alla kunniga i det, utgjorde 288.


text:
<pb/>De kastade lott om tjänstgöringen, den minste såväl som den störste, den kunnige såväl som lärjungen.


text:
<pb/>Den första lotten kom ut för Asaf och föll på Josef. Den andre blev Gedalja, han själv med sina bröder och söner, tillsammans tolv;


text:
<pb/>Beträffande dörrvaktarnas avdelningar, så hörde Meselemja, Kores son, av Asafs barn till koraiterna.


text:
Meselemja hade söner: Sakarja var den förstfödde, Jediael den andre, Sebadja den tredje, Jatniel den fjärde,


text:
<pb/>Obed-Edom hade söner: Semaja var den förstfödde, Josabad den andre, Joa den tredje, Sakar den fjärde,


text:
Netanel den femte, Ammiel den sjätte, Isaskar den sjunde, Peulletaj den åttonde. Ty Gud hade välsignat honom.


text:
<pb/>Alla dessa hörde till Obed-Edoms ättlingar, de själva och deras söner och bröder, dugliga och kraftfulla män i tjänsten, tillsammans sextiotvå ättlingar till Obed-Edom.


text:
<pb/>Hosa av Meraris barn hade söner: Simri var huvudmannen. Visserligen var han inte förstfödd, men hans far insatte honom till huvudman.


text:
Hilkia var den andre, Tebalja den tredje, Sakarja den fjärde. Hosas söner och bröder var tillsammans tretton.


text:
<pb/>I dessa avdelningar av dörrvaktarna ålåg det huvudmännen att tillsammans med sina bröder göra tjänst i HERRENS hus.


text:
Den lott som angav öster föll då på Selemja. För hans son Sakarja, som var en klok rådgivare, kastade man lott, och för honom föll den lott ut som angav norr;


text:
för Suppim och för Hosa den lott som angav platsen västerut, vid Salleketporten, där vägen höjer sig uppåt, det ena vaktstället invid det andra.


text:
Österut stod sex leviter, norrut fyra för varje dag, söderut fyra för varje dag och vid förrådshuset två åt gången.


text:
<pb/>Av leviterna hade Ahia uppsikt över skatterna i Guds hus och över förråden av det som helgats åt HERREN.


text:
Ladans barn, nämligen gersoniternas barn av Ladans släkt, huvudmännen för gersoniten Ladans familj, jehieliterna,


text:
det vill säga jehieliternas söner, Setam och hans bror Joel, hade uppsikt över skatterna i HERRENS hus.


text:
Hans bröder av Eliesers släkt var dennes son Rehabja, dennes son Jesaja, dennes son Joram, dennes son Sikri och dennes son Selomit.


text:
Denne Selomit och hans bröder hade uppsikt över alla förråd av det som helgats åt HERREN av kung David, av huvudmännen för familjerna, av överbefäl och underbefäl.


text:
Och likaså allt som siaren Samuel och Saul, son till Kish och Abner, Ners son, och Joab, Serujas son, hade helgat. Var och en som helgade något lämnade det i Selomits och hans bröders vård.


text:
<pb/>Av jishariterna togs Kenanja och hans söner till de världsliga sysslorna i Israel, till att vara tillsyningsmän och domare.


text:
<pb/>Av hebroniterna togs Hasabja och hans bröder, 1 700 dugliga män, till ämbetsförvaltningen i Israel på andra sidan Jordan, på västra sidan, till alla slags sysslor åt HERREN och till kungens tjänst.


text:
För hebroniterna var Jeria huvudman, för hebroniterna efter deras ättföljd och familjer. - I Davids fyrtionde regeringsår gjordes undersökning beträffande dem och bland dem fanns då dugliga män i Jaser i Gilead. -


text:
Hans bröder var dugliga män, 2 700 till antalet och familjeöverhuvuden. Dem satte kung David över rubeniterna, gaditerna och ena hälften av Manasse stam för att ombesörja alla Guds och alla kungens angelägenheter.


text:
<pb/>Detta är förteckningen på Israels barn, efter deras antal, med huvudmännen för deras familjer och med överbefäl och underbefäl och med deras tillsyningsmän, vilka tjänade kungen i allt som rörde krigsfolkets avdelningar, som kom och gick växelvis för var och en av årets alla månader. Varje avdelning bestod av 24 000 man.


text:
<pb/>Över den första avdelningen, den som tjänstgjorde under första månaden, hade Jasobam, Sabdiels son, befälet. I hans avdelning fanns 24 000.


text:
Han hörde till Peres barn och var huvudansvarig för alla befäl som tjänstgjorde under första månaden.


text:
Över den andra månadens avdelning hade ahoaiten Dodaj befälet, det var hans avdelning. Där fanns också fursten Miklot, och i hans avdelning fanns 24 000.


text:
Den tredje befälhavaren, som tjänstgjorde under tredje månaden, var Benaja, översteprästen Jojadas son. I hans avdelning fanns 24 000.


text:
Denne Benaja var en hjälte bland de trettio och hade befälet över de trettio. Vid hans avdelning fanns hans son Ammisabad.


text:
Den fjärde, som tjänstgjorde under fjärde månaden, var Asael, Joabs bror, och efter honom hans son Sebadja. I hans avdelning fanns 24 000.


text:
Den femte, som tjänstgjorde under femte månaden, var befälhavaren Samhut, jisraiten. I hans avdelning fanns 24 000.


text:
Den sjätte, som tjänstgjorde under sjätte månaden, var tekoaiten Ira, Ickes son. I hans avdelning fanns 24 000.


text:
Den sjunde, som tjänstgjorde under sjunde månaden, var peloniten Heles av Efraims barn. I hans avdelning fanns 24 000.


text:
Den åttonde, som tjänstgjorde under åttonde månaden, var husatiten Sibbekaj, som hörde till seraiterna. I hans avdelning fanns 24 000.


text:
Den nionde, som tjänstgjorde under nionde månaden, var anatotiten Abieser, som hörde till benjaminiterna. I hans av- delning fanns 24 000.


text:
Den tionde, som tjänstgjorde under tionde månaden, var netofatiten Mahraj, som hörde till seraiterna. I hans avdelning fanns 24 000.


text:
Den elfte, som tjänstgjorde under elfte månaden, var pirgatoniten Benaja av Efraims barn. I hans avdelning fanns 24 000.


text:
Den tolfte, som tjänstgjorde under tolfte månaden, var netofatiten Heldaj, som hörde till Otniels släkt. I hans avdelning fanns 24 000.


text:
<pb/>Israels stamhövdingar var dessa: Furste för rubeniterna var Elieser, Sikris son; för simeoniterna Sefatja, Maakas son;


text:
<pb/>Men David tog i förteckningen inte upp dem som var under tjugo år, ty HERREN hade lovat att han skulle föröka Israel som stjärnorna på himlen.


text:
Joab, Serujas son, började räkningen men fullbordade den inte, ty genom den kom vrede över Israel. Antalet togs inte upp i någon förteckning i kung Davids krönika.


text:
<pb/>Uppsikt över kungens skatter hade Asmavet, Adiels son; över förråden på fälten, i städerna och byarna och fästningstornen Jonatan, Ussias son;


text:
över vingårdarna ramatiten Simei; över de vinförråd som man hade samlat i vingårdarna sifmiten Sabdi;


text:
över olivplanteringarna och mullbärsfikonträden i Låglandet gaderiten Baal-Hanan; över oljeförråden Joas;


text:
över den nötboskap som betade i Saron saroniten Sitraj och över nötboskapen i dalarna Safat, Adlajs son;


text:
<pb/>Jonatan, Davids farbror, var rådgivare. Han var en förståndig och skriftlärd man. Jehiel, Hakmonis son, var anställd hos kungens söner.


text:
<pb/>David samlade till Jerusalem alla Israels hövdingar, stamhövdingar och häravdelningarnas befälhavare, dem som var i kungens tjänst, överbefäl och underbefäl och tillsyningsmännen över alla kungens och hans söners ägodelar och boskap, samt hovmännen, hjältarna och alla tappra stridsmän.


text:
<pb/>Kung David steg upp från sin plats och sade: "Hör mig, mina bröder och mitt folk. Jag hade själv i sinnet att bygga ett hus till viloplats för HERRENS förbundsark och för vår Guds fotapall, och jag skaffade förråd till byggnadsverket.


text:
Men Gud sade till mig: Du skall inte bygga ett hus åt mitt namn, ty du är en stridsman och har utgjutit blod.


text:
Ändå utvalde HERREN, Israels Gud, mig ur hela min fars hus till att vara kung över Israel för alltid. Ty Juda utvalde han till furste och i Juda hus min fars hus, och bland min fars söner hade han behag till mig, så att han gjorde mig till kung över hela Israel.


text:
Bland alla mina söner - för HERREN har gett mig många söner - utvalde han min son Salomo till att sitta på HERRENS kungatron och regera över Israel.


text:
Han sade till mig: Din son Salomo är den som skall bygga mitt hus och mina förgårdar. Ty honom har jag utvalt till min son, och jag skall vara hans fader.


text:
Jag skall befästa hans kungamakt för evigt, om han står fast vid att följa mina bud och föreskrifter, som han nu gör.


text:
<pb/>Nu säger jag inför hela Israel, HERRENS församling, och inför vår Gud som hör det: Håll fast vid alla HERRENS, er Guds, bud, och iaktta dem noga så att ni får besitta det goda landet och lämna det som arv till era barn efter er till evig tid.


text:
<pb/>Du, min son Salomo, må lära känna din fars Gud och tjäna honom med hängivet hjärta och med villig själ, ty HERREN rannsakar alla hjärtan och förstår alla uppsåt och tankar. Om du söker honom, låter han sig finnas av dig, men om du överger honom, då förkastar han dig för evigt.


text:
Var nu uppmärksam, ty HERREN har utvalt dig att bygga ett hus till helgedom. Var stark och gå till verket."


text:
<pb/>David gav sin son Salomo en mönsterbild av förhuset och tempelbyggnaderna och av förrådskamrarna, de övre salarna och de inre rummen och rummet för nådastolen.


text:
Han gav honom en mönsterbild av allt som han hade fått genom Anden beträffande förgårdarna till HERRENS hus och beträffande alla kamrarna runt omkring för skatterna i Guds hus och för förråden av det som helgats åt HERREN.


text:
Han gav också föreskrifter beträffande prästernas och leviternas avdelningar och alla sysslor som skulle förekomma vid tjänstgöringen i HERRENS hus och beträffande alla kärl som skulle användas vid tjänstgöringen i HERRENS hus,


text:
rörande guldet, med uppgift på den vikt i guld som kom på varje särskilt kärl till tjänstgöringen, och beträffande alla kärl av silver, med uppgift på den vikt som kom på varje särskilt kärl till tjänstgöringen.


text:
Han angav vikten på de gyllene ljusstakarna med tillhörande lampor av guld, med uppgift på varje ljusstakes vikt med dess lampor, så även beträffande silverljusstakarna, med uppgift på varje ljusstakes vikt med dess lampor, beroende på hur varje ljusstake skulle användas.


text:
Likaså angav han vikten på guldet till skådebrödsborden, varje bord för sig, och på silvret till silverborden.


text:
Han gav föreskrifter om gafflarna, skålarna och kannorna av rent guld och rörande guldbägarna, med uppgift på vikten av varje särskild bägare, och om silverbägarna, med uppgift på varje bägares vikt;


text:
likaså om rökelsealtaret av renat guld, med uppgift på vikten; vidare en mönsterbild av vagnen, de gyllene keruberna, som skulle breda ut sina vingar och täcka över HERRENS förbundsark.


text:
Han sade: "Genom en skrift av sin hand har HERREN undervisat mig om alltsammans, ja, om allt som skall utföras enligt mönsterbilden."


text:
<pb/>David sade till sin son Salomo: "Var stark och frimodig och gå till verket. Frukta inte och var inte förfärad! Ty HERREN Gud, min Gud, skall vara med dig. Han skall inte lämna dig och inte överge dig, till dess att allt arbete för tjänstgöringen i HERRENS hus är avslutat.


text:
Och se, här är prästernas och leviternas avdelningar, som skall förrätta allt slags tjänst i Guds hus. Till allt som skall utföras har du folk hos dig som alla är villiga och kunniga till allt slags arbete. Dessutom är hövdingarna och hela folket redo att göra allt vad du befaller."


text:
<pb/>Kung David sade till hela församlingen: "Min son Salomo, den ende som Gud har utvalt, är ung och vek och arbetet är stort, ty detta palats är inte för en människa utan för HERREN Gud.


text:
Därför har jag, så långt jag förmått, skaffat guld till det som skall vara av guld i min Guds hus, silver till det som skall vara av silver, koppar till det som skall vara av koppar, järn till det som skall vara av järn och trä till det som skall vara av trä. Dessutom har jag skaffat onyxstenar och andra infattningsstenar, svartglänsande och brokiga stenar, ja, alla slags dyrbara stenar liksom marmor i mängd.


text:
Eftersom jag har min Guds hus kärt, ger jag också vad jag själv äger i guld och silver till min Guds hus, utöver allt vad jag förut har skaffat till det heliga huset:


text:
3 000 talenter guld, guld från Ofir, och 7 000 talenter renat silver till att överdra byggnadernas väggar med,


text:
för att göra av guld det som skall vara av guld och för att göra av silver det som skall vara av silver, ja, till allt slags arbete som utförs av konstnärer. Vem vill i dag bära fram sina frivilliga gåvor åt HERREN?"


text:
<pb/>Familjehövdingarna och Israels stamhövdingar, överbefälen och underbefälen liksom tillsyningsmännen över kungens arbeten bar fram sina frivilliga gåvor.


text:
De gav till arbetet på Guds hus 5 000 talenter guld, 10 000 dariker, 10 000 talenter silver, 18 000 talenter koppar och 100 000 talenter järn.


text:
Då gladde sig folket över deras frivilliga gåvor, ty av hängivet hjärta bar de fram sina frivilliga gåvor åt HERREN. Också kung David gladde sig mycket.


text:
<pb/>David lovade HERREN inför hela församlingen. David sade: <pb/><t>"Lovad vare du, HERRE, vår fader Israels Gud,</t> <t>från evighet till evighet!</t>


text:
<t>Dig, HERRE, tillhör storhet och makt,</t> <t>härlighet och glans och majestät,</t> <t>ja, allt vad i himlen och på jorden är.</t> <t>Ditt, o HERRE, är riket,</t> <t>och du har upphöjt dig till ett huvud över allt.</t>


text:
<t>Rikedom och ära kommer från dig,</t> <t>du råder över allt,</t> <t>och i din hand är kraft och makt.</t> <t>Det står i din hand att göra vad som helst,</t> <t>stort och starkt.</t>


text:
<pb/>Ty vad är väl jag, och vad är mitt folk, att vi själva skulle förmå att ge sådana frivilliga gåvor? Nej, från dig kommer allt, och ur din hand har vi gett det åt dig.


text:
Ty vi är främlingar hos dig och gäster som alla våra fäder. Som en skugga är våra dagar på jorden, och utan hopp.


text:
HERRE, vår Gud, alla dessa gåvor som vi har skaffat för att bygga dig ett hus åt ditt heliga namn - från din hand har de kommit, och ditt är alltsammans.


text:
Jag vet, min Gud, att du prövar hjärtat och har behag till vad som är rätt. Med rättsinnigt hjärta har jag burit fram alla dessa frivilliga gåvor. Och nu har jag också sett med glädje hur ditt folk som står här har burit fram åt dig sina frivilliga gåvor.


text:
HERRE, Abrahams, Isaks och Israels, våra fäders Gud, låt ditt folks hjärtas håg och tankar för evigt vara redo till sådant och vänd deras hjärtan till dig.


text:
Ge min son Salomo ett hängivet hjärta, så att han håller dina bud, dina vittnesbörd och dina stadgar och utför allt detta och bygger detta tempel, som jag har skaffat förråd till."


text:
<pb/>Därefter sade David till hela församlingen: "Lova HERREN, er Gud." Då lovade hela församlingen HERREN, sina fäders Gud, och de bugade sig och föll ner för HERREN och för kungen.


text:
Dagen därefter slaktade de slaktoffer åt HERREN och offrade brännoffer åt HERREN: 1 000 tjurar, 1 000 baggar och 1 000 lamm med tillhörande drickoffer, dessutom slaktoffer i mängd för hela Israel.


text:
De åt och drack med stor glädje inför HERRENS ansikte den dagen, och för andra gången gjorde de Salomo, Davids son, till kung. De smorde honom till en HERRENS furste och Sadok till präst.


text:
Så satt Salomo på HERRENS tron som kung efter sin fader David, och han blev framgångsrik. Hela Israel lydde honom.


text:
Och HERREN gjorde Salomo mycket stor inför hela Israel och lät hans kungliga härlighet bli större än någon annans som före honom hade varit kung över Israel.


text:
Den tid han regerade över Israel var fyrtio år. I Hebron regerade han i sju år, och i Jerusalem regerade han i trettiotre år.


text:
Han dog i en god ålder, mätt på att leva och mätt på rikedom och ära. Hans son Salomo blev kung efter honom.


text:
Vad som mer finns att säga om kung David, om hans första tid såväl som om hans sista, det finns skrivet i siaren Samuels krönika, i profeten Natans krönika och i siaren Gads krönika.


text:
Där står också om hela hans regering och hans bedrifter och de händelser som kom över honom och Israel och alla andra länder och riken.


text:
<pb/>Salomo, Davids son, stärkte sin kungamakt, och HERREN, hans Gud, var med honom och gjorde honom mycket stor.


text:
<pb/>Salomo talade till hela Israel, till överbefälen och underbefälen, till domarna och till alla furstarna i hela Israel, huvudmännen för familjerna.


text:
Sedan begav han sig med hela församlingen till offerhöjden i Gibeon, ty där stod Guds uppenbarelsetält som HERRENS tjänare Mose hade gjort i öknen.


text:
Men David hade hämtat Guds ark från Kirjat-Jearim upp till den plats som han hade ställt i ordning åt den, ty han hade rest ett tält åt den i Jerusalem.


text:
Och kopparaltaret som Besalel, son till Uri, son till Hur, hade gjort, stod där framför HERRENS tabernakel, och Salomo och församlingen sökte sig dit.


text:
Där gick Salomo upp inför HERRENS ansikte till kopparaltaret som stod vid uppenbarelsetältet och han offrade på det tusen brännoffer.


text:
<pb/>Den natten uppenbarade sig Gud för Salomo och sade till honom: "Bed mig om det du vill att jag skall ge dig."


text:
Låt nu, HERRE och Gud, ditt ord till min fader David visa sig vara sant, ty du har själv gjort mig till kung över ett folk lika talrikt som stoftet på marken.


text:
Ge mig nu vishet och förstånd till att vara detta folks ledare och anförare, för vem kan annars vara domare för detta ditt stora folk?"


text:
<pb/>Då sade Gud till Salomo: "Eftersom du har ett sådant hjärta att du inte har bett om rikedom, skatter och ära eller om dina fienders liv och inte heller har bett om långt liv, utan för din egen del bett om vishet och förstånd, så att du kan vara domare för mitt folk, som jag har gjort dig till kung över,


text:
därför skall du få vishet och förstånd. Jag vill också ge dig rikedom, skatter och ära, sådana som varken kungarna före dig har haft eller någon kung efter dig kommer att ha."


text:
<pb/>Sedan Salomo hade varit vid offerhöjden i Gibeon, begav han sig från uppenbarelsetältet till Jerusalem, och han regerade över Israel.


text:
Och Salomo samlade vagnar och ridhästar, så att han hade 1 400 vagnar och 12 000 ridhästar. Dem inrymde han dels i vagnsstäderna, dels i Jerusalem hos kungen själv.


text:
Kungen styrde så att silver och guld blev lika vanligt i Jerusalem som stenar, och cederträ lika vanligt som mullbärsfikonträ i Låglandet.


text:
De hästar som Salomo köpte kom från Egypten. En del av kungens uppköpare hämtade ett visst antal av dem till bestämt pris.


text:
Varje vagn som de hämtade och förde in från Egypten kostade 600 siklar silver och varje häst 150. Likaså infördes genom deras försorg sådana till hetiternas alla kungar och till kungarna i Aram.


text:
<pb/>Salomo planerade nu att bygga ett hus åt HERRENS namn och ett hus åt sig själv till kunglig bostad.


text:
Därför avdelade Salomo 70 000 män till bärare och 80 000 till stenhuggare i bergen och 3 600 till arbetsledare över dem.


text:
Och Salomo sände bud till Huram, kungen i Tyrus, och lät säga: "Gör mot mig som mot min fader David, när du sände honom cederträ för att han skulle bygga sig ett hus att bo i.


text:
Se, nu vill jag bygga ett hus åt HERRENS, min Guds, namn och helga det åt honom, för att man där skall tända väldoftande rökelse inför hans ansikte och alltid ha skådebröden upplagda och offra brännoffer morgon och kväll, på sabbaterna, vid nymåne och vid HERRENS, vår Guds, högtider. Detta är för all framtid stadgat för Israel.


text:
Men vem kan bygga ett hus åt honom? Himlarna och himlarnas himmel rymmer honom inte. Vem är jag att jag skulle kunna bygga ett hus åt honom, det skulle då vara en plats där man kan tända rökelse inför hans ansikte?


text:
Sänd mig nu en konstnärligt begåvad man, som tillsammans med de skickliga hantverkare som jag har hos mig här i Juda och Jerusalem och som min fader David har anställt, kan arbeta i guld, silver, koppar och järn och i purpurrött, karmosinrött och mörkblått garn och dessutom är en duktig träsnidare.


text:
Sänd mig också cederträ, cypressträ och algumträ från Libanon, för jag vet att dina tjänare är skickliga i att hugga virke på Libanon. Och mina tjänare kommer att vara tillsammans med dina tjänare


text:
för att skaffa mig en stor mängd virke, eftersom huset jag tänker bygga skall vara stort och underbart.


text:
För dina tjänares räkning, åt timmermännen som hugger virket, skall jag ge 20 000 korer tröskat vete, 20 000 korer korn, 20 000 bat vin och 20 000 bat olja."


text:
<pb/>Huram, kungen i Tyrus, svarade med en skrivelse som han sände till Salomo: "Därför att HERREN älskar sitt folk har han satt dig till konung över dem."


text:
Och Huram tillade: "Lovad vare HERREN, Israels Gud, himmelens och jordens Skapare, han som har gett kung David en vis son, som är så utrustad med klokhet och förstånd att han kan bygga ett hus åt HERREN och ett hus åt sig själv till kunglig bostad.


text:
Han är son till en av Dans döttrar, och hans far är en tyrisk man. Han är skicklig att arbeta i guld och silver, i koppar, järn, sten och trä, liksom i purpurrött, mörkblått och karmosinrött garn och fint lingarn, och han kan utföra alla slags sniderier och väva alla slags konstvävnader. Honom må du låta utföra arbetet tillsammans med dina och min herres, din fader Davids, män som är konstnärligt begåvade.


text:
Vi skall då hugga virke på Libanon, så mycket du behöver, och forsla det till dig på en flotte på havet till Jafo. Därifrån må du själv låta föra det upp till Jerusalem."


text:
<pb/>Salomo räknade alla främlingar i Israels land, liksom hans fader David tidigare hade anställt en räkning av dem. Det visade sig då att de var 153 600.


text:
Av dem utsåg han 70 000 till bärare, 80 000 till stenhuggare i bergen och 3 600 till att ha uppsikt över folket och att hålla dem i arbete.


text:
<pb/>Salomo började bygga HERRENS hus i Jerusalem på Moria berg, där HERREN hade uppenbarat sig för hans fader David, på den plats som David hade ställt i ordning, jebusiten Ornans tröskplats.


text:
<pb/>När Salomo byggde Guds hus, lade han grunden så att det blev sextio alnar långt och tjugo alnar brett efter det gamla alnmåttet.


text:
Förhuset som låg framför långhuset, framför husets kortsida, mätte tjugo alnar, och dess höjd var etthundratjugo. På insidan överdrog han det med rent guld.


text:
Det stora huset klädde han med cypressträ. Detta i sin tur överdrog han med fint guld och prydde det med palmer och kedjor.


text:
Han klädde huset, bjälkarna, trösklarna liksom väggarna och dörrarna i huset med guld och skar ut keruber på väggarna.


text:
<pb/>Vidare ställde han i ordning det rum som skulle vara det allra heligaste. Det låg utefter husets kortsida och var tjugo alnar långt och tjugo alnar brett. Han klädde det med fint guld, sexhundra talenter i vikt.


text:
Till det rum som var det allra heligaste lät han skulptera två keruber, och man överdrog dem med guld.


text:
Längden på kerubernas vingar var tillsammans tjugo alnar. Den enas ena vinge, fem alnar lång, rörde vid husets ena vägg, och hans andra vinge, fem alnar lång, rörde vid den andra kerubens vinge.


text:
Den andra kerubens ena vinge, fem alnar lång, rörde vid husets andra vägg, och hans andra vinge, fem alnar lång, nådde intill den första kerubens vinge.


text:
Tillsammans bredde alltså keruberna ut sina vingar tjugo alnar, där de stod på sina fötter med ansiktena vända inåt.


text:
Förlåten gjorde han av mörkblått, purpurrött och karmosinrött garn och fint lingarn och prydde den med keruber.


text:
<pb/>Framför huset gjorde han två pelare, trettiofem alnar höga. Pelarhuvudet ovanpå var och en av dem var fem alnar.


text:
Han gjorde kedjor till koret och satte också kedjor upptill på pelarna. Vidare gjorde han etthundra granatäpplen och satte dem på kedjorna.


text:
Och pelarna ställde han upp framför tempelsalen, den ena på högra sidan och den andra på vänstra. Åt den högra gav han namnet Jakin och åt den vänstra namnet Boas.


text:
Han gjorde också havet i gjutet arbete. Det var tio alnar från den ena kanten till den andra, helt runt och fem alnar högt. Ett snöre som var trettio alnar långt mätte omkretsen.


text:
Runt omkring nertill fanns bilder som föreställde oxar, tio på varje aln, så att de omslöt havet runtom. Oxarna bildade två rader och var gjutna i ett stycke med det övriga.


text:
Havet stod på tolv oxar. Tre var vända mot norr, tre mot väster, tre mot söder och tre mot öster. Havet stod ovanpå oxarna, och deras bakdelar var alla vända inåt.


text:
Havets tjocklek var en handsbredd, och kanten var gjord som kanten på en bägare, och liknade en utslagen lilja. Det rymde tretusen bat.


text:
<pb/>Vidare gjorde han tio tvättkar och ställde fem på högra sidan och fem på vänstra. De skulle användas vid tvättning. I dem skulle man skölja det som hörde till brännoffret. Men havet var för prästerna att tvätta sig i.


text:
<pb/>Vidare gjorde han ljusstakarna av guld, tio stycken, sådana de skulle vara och ställde dem i tempelsalen, fem på högra sidan och fem på vänstra.


text:
<pb/>Vidare gjorde han tio bord och satte dem i tempelsalen, fem på högra sidan och fem på vänstra. Han gjorde också etthundra skålar av guld.


text:
<pb/>Och han byggde prästernas förgård och den stora yttre förgården och dörrarna till denna förgård. Dörrarna överdrog han med koppar.


text:
Dessutom gjorde Huram askkärlen, skovlarna och skålarna. Så slutförde Huram det arbete han skulle göra åt kung Salomo i Guds hus.


text:
Han gjorde två pelare och två klotformiga pelarhuvuden ovanpå pelarna samt de två flätverk som skulle täcka de båda klotformiga pelarhuvuden som satt ovanpå pelarna.


text:
<pb/>Vidare gjorde han de fyrahundra granatäpplena till de båda flätverken, två rader granatäpplen till varje flätverk, för att de båda klotformiga pelarhuvuden som satt ovanpå pelarna, skulle bli täckta.


text:
Askkärlen, skovlarna och gafflarna och alla de föremål som hörde dit gjorde Huram-Abib åt kung Salomo till HERRENS hus. Allt var av blank koppar.


text:
<pb/>Salomo gjorde alla de föremål som skulle finnas i Guds hus: det gyllene altaret, borden där skådebröden skulle ligga,


text:
liksom ljusstakarna av fint guld med sina lampor som skulle tändas framför koret på föreskrivet sätt,


text:
Vidare lät han göra knivarna, de båda slagen av skålar och eldfaten av dyrbart guld. Beträffande ingångarna i huset, så var både de dörrar i det innersta som ledde till det allra heligaste, och de dörrar som ledde till tempelsalen, gjorda av guld.


text:
<pb/>Sedan allt det arbete som Salomo lät utföra för HERRENS hus var färdigt, förde Salomo dit in vad hans fader David hade helgat åt HERREN: silvret, guldet och alla kärlen. Detta lade han in i skattkamrarna i Guds hus.


text:
<pb/>Därefter samlade Salomo de äldste i Israel och alla huvudmännen för stammarna, Israels barns familjeöverhuvuden, till Jerusalem för att hämta HERRENS förbundsark upp från Davids stad, det vill säga Sion.


text:
De hämtade arken dit upp tillsammans med uppenbarelsetältet och alla heliga föremål som fanns i tältet. De levitiska prästerna hämtade det dit upp.


text:
Och prästerna bar in HERRENS förbundsark till dess plats i husets kor, i det allra heligaste, till platsen under kerubernas vingar.


text:
Keruberna höll nämligen sina vingar utbredda över den plats där arken stod, så att arken och dess stänger upptill övertäcktes av keruberna.


text:
Stängerna var så långa att deras ändar som sköt ut från arken kunde ses framför koret, men de var inte synliga längre ut. Arken har blivit kvar där ända till denna dag.


text:
I arken fanns ingenting annat än de två tavlor som Mose hade lagt dit vid Horeb, när HERREN slöt förbund med Israels barn, sedan de hade dragit ut ur Egypten.


text:
<pb/>Och det hände att när prästerna gick ut ur helgedomen - ty alla präster som fanns där hade helgat sig, oavsett vilken avdelning de tillhörde -


text:
och när leviterna, samtliga sångare, Asaf, Heman och Jedutun med sina söner och bröder, stod klädda i vitt linne med cymbaler, psaltare och harpor öster om altaret och tillsammans med dem etthundratjugo präster som blåste i trumpeter,


text:
och trumpetblåsarna och sångarna på en gång och samstämmigt stämde upp HERRENS lov och pris, och när man lät trumpeter, cymbaler och andra instrument ljuda och man började lova HERREN, därför att han är god och därför att hans nåd varar i evighet - då blev huset, HERRENS hus, uppfyllt av ett moln,


text:
så att prästerna för molnets skull inte kunde stå där och göra tjänst. Ty HERRENS härlighet uppfyllde Guds hus.


text:
Han sade: "Välsignad vare HERREN, Israels Gud, som med sina händer har fullbordat vad han med sin mun lovade min fader David, när han sade:


text:
Från den dag då jag förde mitt folk ut ur Egyptens land har jag inte i någon av Israels stammar utvalt en stad för att i den bygga ett hus där mitt namn skulle vara, och jag har inte heller utvalt någon man till att vara furste över mitt folk Israel.


text:
Men Jerusalem har jag utvalt för att mitt namn skall vara där, och David har jag utvalt till att råda över mitt folk Israel.


text:
Men det är inte du som skall bygga detta hus, utan din son, han som skall utgå från dig, han skall bygga huset åt mitt namn.


text:
Och HERREN har hållit det löfte han gav, för jag har kommit i min fader Davids ställe och sitter nu på Israels tron, så som HERREN lovade, och jag har byggt huset åt HERRENS, Israels Guds, namn.


text:
<pb/>Därefter ställde Salomo sig framför HERRENS altare inför Israels hela församling och räckte ut sina händer.


text:
Han hade gjort en talarstol av koppar, fem alnar lång, fem alnar bred och tre alnar hög, och ställt den mitt på den yttre förgården, och han stod nu i talarstolen. Sedan föll han ner på knä inför Israels hela församling, räckte ut sina händer mot himlen


text:
och sade: " HERRE, Israels Gud, det finns ingen Gud som du, varken i himlen eller på jorden, du som håller förbundet och bevarar nåden mot dina tjänare när de vandrar inför dig av hela sitt hjärta,


text:
Håll nu, HERRE, Israels Gud, vad du lovade din tjänare, min fader David, när du sade till honom: Det skall aldrig saknas en avkomling av dig inför mig på Israels tron, om dina barn ger akt på sin väg och vandrar efter min lag, så som du har vandrat inför mig.


text:
<pb/>Men kan då Gud verkligen bo bland människorna på jorden? Se, himlarna och himlarnas himmel rymmer dig inte. Hur mycket mindre då detta hus som jag har byggt!


text:
Men vänd dig ändå till din tjänares bön och åkallan, HERRE, min Gud, så att du hör det rop och den bön som din tjänare sänder upp till dig


text:
och låter dina ögon dag och natt vara öppna mot detta hus, den plats om vilken du har sagt att du där vill fästa ditt namn, så att du hör den bön som din tjänare ber, när han vänder sig mot denna plats.


text:
Ja, hör de böner som din tjänare och ditt folk Israel sänder upp, när de vänder sig mot denna plats. Må du höra dem från den plats där du bor, från himlen. Och när du hör, må du förlåta.


text:
må du då höra det från himlen och utföra ditt verk och skaffa dina tjänare rätt. Du skall straffa den skyldige och låta hans gärningar komma över hans huvud men förklara den rättfärdige rättfärdig och låta honom få efter hans rättfärdighet.


text:
<pb/>Om ditt folk Israel blir slaget inför en fiende, därför att de har syndat mot dig, men de vänder om och prisar ditt namn och ber och åkallar inför ditt ansikte i detta hus,


text:
må du då höra det från himlen och förlåta ditt folk Israels synd och låta dem komma tillbaka till det land som du har givit åt dem och deras fäder.


text:
må du då höra det i himlen och förlåta dina tjänares och ditt folk Israels synd och undervisa dem om den goda väg de skall vandra. Låt det då också regna över ditt land, det som du har givit åt ditt folk till arvedel.


text:
<pb/>Om det blir hungersnöd i landet, om det blir pest, om det blir sot och rost, om gräshoppor och gräsmaskar kommer, om fienderna tränger in i deras land och belägrar deras städer, ja, vilken plåga och sjukdom som än kommer,


text:
om då någon, vem det vara må, eller hela ditt folk Israel, ber och ropar till dig när de var för sig känner plågan och smärtan som har drabbat dem och de så räcker ut sina händer mot detta hus,


text:
må du då höra det från himlen där du bor, och förlåta och ge var och en efter alla hans gärningar, eftersom du känner hans hjärta. Ty endast du känner människornas hjärtan.


text:
Så skall de frukta dig och vandra på dina vägar, så länge de lever i det land som du har givit åt våra fäder.


text:
<pb/>Också om en främling, en som inte är av ditt folk Israel, kommer från något land långt borta för ditt stora namns och din starka hands och din uträckta arms skull, ja, om han kommer och ber, vänd mot detta hus,


text:
må du då höra det från himlen där du bor och göra allt vad främlingen ropar till dig om. Så skall alla folk på jorden lära känna ditt namn och frukta dig, som ditt folk Israel gör, och förstå att detta hus, som jag har byggt, är uppkallat efter ditt namn.


text:
<pb/>Om ditt folk drar ut till strid mot sina fiender på den väg du sänder dem och de ber till dig, vända i riktning mot denna stad som du har utvalt och mot det hus som jag har byggt åt ditt namn,


text:
<pb/>Om de syndar mot dig - och det finns ingen människa som inte syndar - och du blir vred på dem och ger dem i fiendens våld, och man tar dem till fånga och för bort dem till något land, långt borta eller nära,


text:
men de då kommer till besinning i det land där de är i fångenskap och vänder om och ropar till dig om nåd i fångenskapens land och säger: Vi har syndat, vi har gjort illa och varit ogudaktiga,


text:
om de då vänder om till dig av hela sitt hjärta och av hela sin själ i det land dit man fört dem som fångar, och de ber, vända i riktning mot sitt land, det som du har givit åt deras fäder, och mot den stad som du har utvalt och mot det hus som jag har byggt åt ditt namn,


text:
må du då från himlen där du bor, höra deras bön och deras rop om nåd och skaffa dem rätt och förlåta ditt folk, som har syndat mot dig.


text:
<pb/>Och nu: <pb/><t>Stå upp, HERRE, Gud, och kom till din vilostad,</t> <t>du och din makts ark.</t> <t>Må dina präster, HERRE, Gud, vara klädda i frälsning,</t> <t>och må dina fromma glädja sig över ditt goda.</t>


text:
<t>HERRE, Gud, visa inte tillbaka din smorde.</t> <t>Tänk på den nåd du har lovat din tjänare David."</t>


text:
<pb/>När Salomo hade slutat sin bön kom eld ner från himlen och förtärde brännoffret och slaktoffren, och HERRENS härlighet uppfyllde huset.


text:
Då alla Israels barn såg hur elden kom ner och såg HERRENS härlighet över huset, föll de ner på den stenlagda gården med ansiktena mot marken och tillbad HERREN och tackade HERREN, därför att han är god och därför att hans nåd varar i evighet.


text:
Kung Salomo offrade som slaktoffer 22 000 tjurar och 120 000 av småboskapen. Så invigdes Guds hus av kungen och hela folket.


text:
Prästerna stod på sina platser, och leviterna stod med HERRENS musikinstrument, de som kung David hade låtit göra, för att de med dem skulle tacka HERREN, därför att hans nåd varar i evighet. David lät nämligen leviterna utföra lovsången. Prästerna stod mitt emot dem och blåste i trumpeter, medan hela Israel förblev stående.


text:
Och Salomo invigde den mellersta delen av förgården framför HERRENS hus. Där offrade han brännoffren och fettstyckena av gemenskapsoffret, eftersom kopparaltaret som Salomo hade låtit göra inte kunde rymma brännoffret, matoffret och fettstyckena.


text:
<pb/>Vid detta tillfälle firade Salomo högtiden i sju dagar och med honom hela Israel. Det var en mycket stor församling, alltfrån det ställe där vägen går mot Hamat, ända till Egyptens bäck.


text:
På åttonde dagen firade de en högtidsförsamling, ty altarets invigning firades i sju dagar och högtiden i sju dagar.


text:
Men på tjugotredje dagen i sjunde månaden lät han folket gå hem till sina tält, och de var fyllda av glädje och fröjd över det goda som HERREN hade gjort mot David och Salomo och mot sitt folk Israel.


text:
<pb/>Så färdigställde Salomo HERRENS hus och kungshuset. Allt vad Salomo hade föresatt sig att utföra i HERRENS hus och i sitt eget hus lyckades väl.


text:
Och HERREN uppenbarade sig för Salomo om natten och sade till honom: "Jag har hört din bön och utvalt denna plats åt mig till offerplats.


text:
Om jag tillsluter himlen så att regn inte faller, om jag bjuder gräshoppor att fördärva landet eller om jag sänder pest bland mitt folk,


text:
men mitt folk, som är uppkallat efter mitt namn, ödmjukar sig och ber och söker mitt ansikte och omvänder sig från sina onda vägar, då vill jag höra det från himlen och förlåta deras synd och skaffa läkedom åt deras land.


text:
Jag har nu utvalt och helgat detta hus för att mitt namn skall vara där till evig tid. Och mina ögon och mitt hjärta skall alltid vara där.


text:
Om du vandrar inför mig så som din fader David vandrade, så att du följer allt vad jag har befallt dig och håller fast vid mina stadgar och föreskrifter,


text:
då skall jag låta din kungatron bestå för evigt som jag lovade din fader David, när jag sade: Aldrig skall det saknas en avkomling av dig som råder över Israel.


text:
<pb/>Men om ni vänder om och överger de stadgar och bud som jag har förelagt er och går bort och tjänar andra gudar och tillber dem,


text:
då skall jag rycka upp dem ur mitt land, det som jag har givit dem, och detta hus som jag har helgat åt mitt namn skall jag förkasta ifrån mitt ansikte. Jag skall göra det till ett ordspråk och en nidvisa bland alla folk.


text:
Hur storslaget detta hus än är, skall var och en som går förbi häpna över det och fråga: Varför har HERREN gjort så mot detta land och mot detta hus?


text:
Då skall man svara: Därför att de övergav HERREN, sina fäders Gud, som hade fört dem ut ur Egyptens land, och höll sig till andra gudar och tillbad och tjänade dem, därför har han låtit allt detta onda komma över dem."


text:
Han byggde upp Övre Bet-Horon och Nedre Bet-Horon och gjorde dem till befästa städer med murar, portar och bommar,


text:
vidare Baalat och alla de städer där han hade sina förråd, vagnar och hästar, och allt det andra som han önskade bygga i Jerusalem, på Libanon och i övrigt i hela det land som lydde under hans välde.


text:
<pb/>Allt det folk som fanns kvar av hetiterna, amoreerna, periseerna, hiveerna och jebusiterna, alltså de som inte var israeliter


text:
- deras avkomlingar så många som fanns kvar i landet efter alla dem som Israels barn inte hade utrotat - dem gjorde Salomo arbetspliktiga, så som de är än i dag.


text:
Men av Israels barn gjorde Salomo inte några till slavar vid sina arbeten, utan de blev krigsmän och befälhavare för hans krigsfolk eller tillsyningsmän för hans vagnar och ridhästar.


text:
<pb/>Och Salomo förde faraos dotter från Davids stad till det hus han hade byggt åt henne, ty han sade: "Min hustru skall inte bo i Davids, Israels kungs, hus. Det är en helig plats, eftersom HERRENS ark har kommit dit."


text:
<pb/>Sedan offrade Salomo brännoffer åt HERREN på HERRENS altare, som han hade byggt framför förhuset.


text:
Varje dag offrade han enligt Moses befallning de för den dagen bestämda offren, på sabbaterna, vid nymånaderna och vid högtiderna tre gånger om året: vid det osyrade brödets högtid, vid veckohögtiden och vid lövhyddohögtiden.


text:
Efter sin fader Davids förordning fastställde han de avdelningar där prästerna skulle tjänstgöra. Han uppdrog också åt leviterna att sjunga lovsången och betjäna prästerna, varje dag de för den dagen bestämda göromålen. Han uppdrog också åt dörrvaktarna efter sina avdelningar att hålla vakt vid de särskilda portarna, ty så hade gudsmannen David befallt.


text:
Man vek inte av från kungens beslut om prästerna och leviterna, varken när det gällde skatterna eller någon annan sak.


text:
Så utfördes allt Salomos arbete, först fram till den dag då grunden lades till HERRENS hus och sedan till dess att det blev slutfört. Så blev HERRENS hus färdigt.


text:
Och Huram sände till honom genom sina tjänare skepp och sjökunnigt manskap. De for tillsammans med Salomos tjänare till Ofir och hämtade därifrån fyrahundrafemtio talenter guld som de förde till kung Salomo.


text:
<pb/>När drottningen av Saba fick höra ryktet om Salomo, kom hon till Jerusalem för att sätta honom på prov med svåra frågor. Hon kom med ett mycket stort följe och med kameler som bar väldoftande kryddor och guld i stor mängd och dyrbara stenar. När hon kom inför Salomo, talade hon med honom om allt som låg på hennes hjärta.


text:
Salomo svarade på alla hennes frågor. Ingenting var dolt för Salomo, utan han kunde ge henne svar på allt.


text:
rätterna på hans bord och hur hans tjänare satt där och hur de som betjänade honom skötte sina sysslor och hur de var klädda, och hans hovmän och hur de var klädda, och när hon såg den trappa på vilken han gick upp till HERRENS hus, då blev hon utom sig av förundran.


text:
Jag trodde inte vad man sade, förrän jag själv kom och fick se det med egna ögon. Men se, vidden av din vishet har inte ens till hälften blivit omtalad för mig. Du överträffar det rykte jag hade hört.


text:
Lyckliga är dina män och lyckliga dessa dina tjänare som ständigt får stå inför dig och höra din vishet.


text:
Välsignad vare HERREN, din Gud, som har funnit sådant behag i dig att han har satt dig på sin tron till att vara konung inför HERREN, din Gud! Eftersom din Gud älskar Israel och vill hålla det vid makt till evig tid, därför har han satt dig till konung över dem, för att du skall skipa lag och rätt."


text:
<pb/>Hon gav kungen etthundratjugo talenter guld samt väldoftande kryddor i stor mängd samt dyrbara stenar. Väldoftande kryddor av det slag som drottningen av Saba gav åt kung Salomo har aldrig mer funnits.


text:
När Hirams folk och Salomos folk hämtade guld från Ofir, förde de också hem algumträ och dyrbara stenar.


text:
Av algumträet lät kungen göra tillbehör till HERRENS hus och till kungshuset, samt harpor och psaltare för sångarna. Sådant hade man aldrig tidigare sett i Juda land.


text:
Kung Salomo gav drottningen av Saba allt vad hon önskade och begärde, förutom gengåvor för det som hon hade fört med sig till kungen. Sedan vände hon om och for med sina tjänare hem till sitt land igen.


text:
förutom det som kringresande handelsmän och andra köpmän förde in. Också Arabiens alla kungar och ståthållarna i landet förde guld och silver till Salomo.


text:
Kung Salomo lät göra tvåhundra stora sköldar av uthamrat guld och använde till varje sådan sköld sexhundra siklar uthamrat guld


text:
samt trehundra mindre sköldar av uthamrat guld och använde till varje sådan sköld trehundra siklar guld. Kungen satte upp dem i Libanonskogshuset.<f>[1]</f>


text:
Tronen hade sex trappsteg och en pall av guld, fastsatta vid tronen. På båda sidor om sätet fanns armstöd, och två lejon stod utmed armstöden,


text:
och tolv lejon stod där, ett på varje sida om de sex trappstegen. Något sådant hade aldrig tillverkats i något annat rike.


text:
Ty kungen hade skepp som gick till Tarsis med Hurams folk och en gång vart tredje år kom Tarsisskeppen hem och förde med sig guld och silver, elfenben, apor och påfåglar.


text:
Alla kungar på jorden kom för att besöka Salomo och höra den vishet som Gud hade lagt ner i hans hjärta.


text:
Var och en av dem förde med sig gåvor: föremål av silver och guld, kläder, vapen, väldoftande kryddor, hästar och mulåsnor. Detta hände år efter år.


text:
<pb/>Salomo hade 4 000 spann hästar med vagnar och 12 000 ridhästar, som han inrymde dels i vagnstäderna, dels i Jerusalem hos kungen själv.


text:
Han härskade över alla kungarna från floden<f>[2]</f> till filisternas land och vidare ner till Egyptens gräns.


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Salomo, om hans första tid såväl som om hans sista, det är skrivet i profeten Natans krönika, i siloniten Ahias profetia och i siaren Jedajs syner om Jerobeam, Nebats son.


text:
Och Salomo gick till vila hos sina fäder, och man begravde honom i hans fader Davids stad. Hans son Rehabeam blev kung efter honom.


text:
När Jerobeam, Nebats son, hörde detta där han var i Egypten - han hade flytt dit undan kung Salomo - återvände han från Egypten.


text:
Och de sände bud och kallade honom tillbaka. Då kom Jerobeam tillsammans med hela Israel och sade till Rehabeam:


text:
"Din far gjorde vårt ok tungt, men lätta nu det svåra arbete och det tunga ok som din far lade på oss, så vill vi tjäna dig."


text:
De svarade honom: "Om du visar dig god mot detta folk, är vänlig mot dem och talar goda ord till dem, kommer de för alltid att bli dina tjänare."


text:
De unga männen, som hade växt upp med honom svarade: "Så här bör du säga till detta folk som har sagt till dig: 'Din far gjorde vårt ok tungt, men lätta du det för oss' - så här bör du säga till dem: Mitt minsta finger är tjockare än min fars midja.


text:
Har min far lagt på er ett tungt ok, så skall jag göra ert ok ännu tyngre. Har min far tuktat er med ris, så skall jag göra det med skorpiongissel."


text:
<pb/>På tredje dagen kom Jerobeam med allt folket till Rehabeam, så som kungen hade befallt när han sade: "Kom tillbaka till mig om tre dagar."


text:
Han talade till dem efter de unga männens råd och sade: "Har min far gjort ert ok tungt, så skall jag göra det ännu tyngre. Har min far tuktat er med ris, så skall jag göra det med skorpiongissel."


text:
Kungen lyssnade alltså inte till folket. Gud ledde det så för att HERRENS ord skulle uppfyllas, det som han hade talat till Jerobeam, Nebats son, genom Ahia från Silo.


text:
<pb/>När hela Israel förstod att kungen inte ville höra på dem, gav folket honom detta svar: <pb/><t>"Vilken del har vi i David?</t> <t>Ingen arvslott har vi i Isais son.</t> <t>Israel må dra hem, var och en till sitt.</t> <t>Se nu själv om ditt hus, du David."</t> <pb/>Därefter gick hela Israel hem igen.


text:
<pb/>När kung Rehabeam sände ut Hadoram, som hade uppsikten över tvångsarbetena, stenade Israels barn honom till döds. Själv måste kung Rehabeam skyndsamt stiga upp i sin vagn och fly till Jerusalem.


text:
<pb/>När Rehabeam kom till Jerusalem, kallade han samman Juda hus och Benjamin, 180 000 utvalda krigare, för att de skulle strida mot Israel och vinna tillbaka kungadömet åt Rehabeam.


text:
"Så säger HERREN: Ni skall inte dra upp för att strida mot era bröder. Vänd tillbaka hem, var och en till sitt, ty det som har skett har kommit från mig." Och de lyssnade till HERRENS ord och vände om och drog inte ut mot Jerobeam.


text:
Han gjorde deras befästningar starka och tillsatte befälhavare i dem och lade in förråd av mat, olja och vin.


text:
Var och en av dessa städer försåg han med sköldar och spjut. Han befäste dem mycket starkt. Och Juda och Benjamin blev kvar under hans välde.


text:
Leviterna övergav sina utmarker och sina andra besittningar och begav sig till Juda och Jerusalem, eftersom Jerobeam med sina söner drev bort dem från deras tjänst som HERRENS präster


text:
och anställde åt sig andra präster för offerhöjderna och för de onda andarna och för kalvarna som han hade gjort.


text:
Och de från alla Israels stammar som vände sina hjärtan till att söka HERREN, Israels Gud, följde leviterna, och de kom till Jerusalem för att offra åt HERREN, sina fäders Gud.


text:
I tre år stärkte de så kungamakten i Juda och gjorde Rehabeams, Salomos sons, välde starkt, ty i tre år vandrade de på Davids och Salomos väg.


text:
<pb/>Rehabeam tog Mahalat till hustru åt sig. Hon var dotter till Jerimot, Davids son, och till Abihajil, Eliabs, Isais sons, dotter.


text:
Efter henne tog han Maaka, Absaloms dotter, till hustru. Hon födde Abia, Attaj, Sisa och Selomit åt honom.


text:
Och Rehabeam hade Maaka, Absaloms dotter, kärare än alla sina andra hustrur och bihustrur. Han hade tagit arton hustrur och sextio bihustrur, och han blev far till tjugoåtta söner och sextio döttrar.


text:
Rehabeam satte Abia, Maakas son, till huvud och ledare bland sina bröder, ty han tänkte göra honom till kung.


text:
Han handlade klokt och lät alla sina söner bo runt om i hela Juda och Benjamins land i alla befästa städer och gav dem rikligt underhåll. Han skaffade dem också många hustrur.


text:
<pb/>När Rehabeams kungamakt hade blivit stärkt och han hade blivit mäktig, övergav han HERRENS undervisning. Så gjorde också hela Israel.


text:
Men i kung Rehabeams femte regeringsår drog Sisak, kungen i Egypten, upp mot Jerusalem, därför att de hade varit otrogna mot HERREN.


text:
Han kom med 1 200 vagnar och 60 000 ryttare, och ingen kunde räkna det folk som följde honom från Egypten: libyer, suckeer och etiopier.


text:
<pb/>Profeten Semaja hade kommit till Rehabeam och till Juda furstar, som av fruktan för Sisak hade samlats i Jerusalem. Och han sade till dem: "Så säger HERREN: Ni har övergivit mig, och därför har också jag övergivit er och givit er i Sisaks hand."


text:
När HERREN såg att de ödmjukade sig, kom HERRENS ord till Semaja. Han sade: "Eftersom de har ödmjukat sig vill jag inte fördärva dem. Jag skall låta dem med knapp nöd komma undan, och min vrede skall inte bli utgjuten över Jerusalem genom Sisaks hand.


text:
Dock skall de bli hans tjänare, och de skall förstå vad det är att tjäna mig och att tjäna främmande kungadömen."


text:
<pb/>Sisak, kungen i Egypten, drog alltså upp mot Jerusalem. Han tog skatterna i HERRENS hus och skatterna i kungshuset. Alltsammans tog han. Han tog också de sköldar av guld som Salomo hade låtit göra.


text:
Så ofta kungen gick till HERRENS hus, gick också drabanterna och bar dem. Sedan förde de dem tillbaka till drabantsalen.


text:
<pb/>Eftersom Rehabeam ödmjukade sig, vände sig HERRENS vrede ifrån honom, så att han inte alldeles fördärvade honom. Det fanns ännu sådant som var gott i Juda.


text:
<pb/>Kung Rehabeam stärkte alltså sitt välde i Jerusalem och fortsatte att regera. Han var fyrtioett år gammal när han blev kung, och han regerade sjutton år i Jerusalem, den stad som HERREN hade utvalt ur alla Israels stammar för att där fästa sitt namn. Hans mor hette Naama och var ammonitiska.


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Rehabeam, om hans första tid såväl som om hans sista, det är skrivet i profeten Semajas och siaren Iddos krönikor, enligt släktregistrens sätt. Rehabeam och Jerobeam låg i krig med varandra så länge de levde.


text:
Och Rehabeam gick till vila hos sina fäder och blev begravd i Davids stad. Hans son Abia blev kung efter honom.


text:
och han regerade tre år i Jerusalem. Hans mor hette Mikaja, Uriels dotter, från Gibea. Abia och Jerobeam låg i krig med varandra.


text:
Abia började kriget med en här av tappra krigsmän, 400 000 utvalda män. Men Jerobeam ställde upp till strid mot honom med 800 000 utvalda tappra stridsmän.


text:
<pb/>Abia steg upp på berget Semarajim i Efraims bergsbygd och sade: "Hör mig, du Jerobeam, och ni, hela Israel.


text:
Skulle ni inte veta att det är HERREN, Israels Gud, som har gett kungadömet över Israel åt David för evig tid, åt honom själv och hans söner, genom ett saltförbund?


text:
En skara löst folk slöt sig till honom, onda människor, som blev för starka för Rehabeam, Salomos son. Rehabeam var ung och ängslig och kunde därför inte stå emot dem.


text:
Och nu menar ni er kunna stå emot HERRENS kungadöme som tillhör Davids söner, eftersom ni är en stor skara och har hos er de guldkalvar som Jerobeam gjorde till gudar åt er.


text:
Har ni inte drivit bort HERRENS präster, Arons söner, och leviterna och själva gjort er präster, så som andra folk gör? Vem som än kommer med en ungtjur och sju baggar för att bli prästvigd får bli präst åt de gudar som inte är gudar.


text:
Men vi har HERREN till vår Gud, och vi har inte övergett honom. De präster som gör tjänst inför HERREN är Arons söner, och leviterna sköter tempeltjänsten.


text:
De offrar åt HERREN varje morgon och varje kväll brännoffer och väldoftande rökelse. Och de ordnar med bröd på bordet av rent guld och med den gyllene ljusstaken, så att lamporna på den lyser varje kväll, för vi håller vad HERREN, vår Gud, har befallt oss att hålla. Men ni har övergett honom.


text:
Och se, Gud är med oss, i spetsen för oss, och vi har hans präster med larmtrumpeterna för att blåsa till strid mot er. Ni Israels barn, strid inte mot HERREN, era fäders Gud, för ni kommer inte att vara framgångsrika."


text:
<pb/>Men Jerobeam hade låtit omringa dem och lagt ett bakhåll för att falla dem i ryggen. Så stod de nu mitt emot Juda män och hade sitt bakhåll bakom dem.


text:
När Juda vände sig om och såg att de hade fiender både framför sig och bakom sig ropade de till HERREN och prästerna blåste i trumpeterna.


text:
Därefter hävde Juda män upp ett härskri, och när de gjorde så lät Gud Jerobeam och hela Israel bli slagna av Abia och Juda.


text:
Sedan vållade Abia och hans folk ett stort manfall bland dem, så att 500 000 av Israels unga män blev slagna.


text:
Alltså blev Israels barn kuvade vid den tiden, men Juda barn var starka, ty de stödde sig på HERREN, sina fäders Gud.


text:
Abia förföljde Jerobeam och erövrade dessa städer från honom: Betel med underlydande orter, Jesana med underlydande orter och Efron med underlydande orter.


text:
<pb/>Men Abia stärkte sin makt. Han tog sig fjorton hustrur och blev far till tjugotvå söner och sexton döttrar.


text:
Vad som mer finns att säga om Abia, om hans bedrifter och annat som rör honom, det är skrivet i profeten Iddos utläggning.


text:
<pb/>Abia gick till vila hos sina fäder, och man begravde honom i Davids stad. Hans son Asa blev kung efter honom. Under hans tid hade landet ro i tio år.


text:
Han byggde befästa städer i Juda eftersom landet hade ro. Och han förde under dessa år inte något krig, ty HERREN hade givit honom ro.


text:
Han sade därför till Juda: "Låt oss bygga dessa städer och runt omkring förse dem med murar och torn, med portar och bommar. Landet är ännu vårt, därför att vi har sökt HERREN, vår Gud. Vi har sökt honom, och han har gett oss ro på alla sidor." Så byggde de och hade framgång.


text:
Asa hade en här som utgjordes av 300 000 man från Juda och som bar stora sköldar och spjut. Utöver dessa kom från Benjamin 280 000 man som bar små sköldar och som spände båge. Alla dessa var tappra stridsmän.


text:
<pb/>Men Sera från Etiopien drog ut mot dem med en här på tusen gånger tusen man och trehundra vagnar, och han kom ända till Maresa.


text:
Då ropade Asa till HERREN, sin Gud: " HERRE, utom dig finns ingen som kan hjälpa i striden mellan den starke och den svage. Så hjälp oss, HERRE, vår Gud, för på dig stöder vi oss, och i ditt namn har vi kommit hit mot denna skara. HERRE, du är vår Gud. Låt ingen människa stå dig emot."


text:
Asa och folket som var med honom förföljde dem ända till Gerar. Av nubierna föll så många att ingen av dem kom undan med livet, ty de blev nergjorda av HERREN och hans här. Och folket tog ett stort byte.


text:
Sedan intog de alla städer runt omkring Gerar, ty fruktan för HERREN hade kommit över dem. Och de plundrade alla städerna, eftersom det fanns mycket att plundra i dem.


text:
Till och med boskapsskjulen bröt de ner, och de förde bort kameler och småboskap i mängd. De vände sedan tillbaka till Jerusalem.


text:
Han gick ut mot Asa och sade till honom: "Hör mig, du Asa, och ni hela Juda och Benjamin. HERREN är med er när ni är med honom, och om ni söker honom låter han sig finnas av er. Men om ni överger honom kommer han att överge er.


text:
Men i sin nöd omvände de sig till HERREN, Israels Gud, och när de sökte honom lät han sig finnas av dem.


text:
Under de tiderna fanns det ingen trygghet när man gick ut eller in, utan stor förvirring rådde bland alla som bodde här i länderna.


text:
<pb/>När Asa hörde dessa ord och denna profetia av profeten Oded, tog han mod till sig och avlägsnade de eländiga avgudabilderna ur Juda och Benjamins hela land och ur de städer som han hade erövrat i Efraims bergsbygd. Han upprättade på nytt HERRENS altare, det som stod framför HERRENS förhus.


text:
Och han samlade hela Juda och Benjamin, liksom de främlingar från Efraim, Manasse och Simeon som bodde ibland dem, ty många från Israel hade slutit sig till honom, när de såg att HERREN, hans Gud, var med honom.


text:
Av det byte de hade fört med sig offrade de på den dagen åt HERREN 700 tjurar och 7 000 djur av småboskapen.


text:
Och de slöt det förbundet att de skulle söka HERREN, sina fäders Gud, av hela sitt hjärta och av hela sin själ.


text:
Var och en som inte sökte HERREN, Israels Gud, skulle bli dödad, liten eller stor, man eller kvinna.


text:
Hela Juda gladde sig över eden, för de hade svurit den av hela sitt hjärta, och de sökte HERREN med hela sin vilja. Han lät sig finnas av dem, och han lät dem få ro på alla sidor.


text:
<pb/>Kung Asa avsatte också sin moder Maaka från hennes drottningvärdighet, därför att hon hade satt upp en avgudabild åt Aseran. Asa högg ner hennes avgudabild, krossade den och brände upp den i Kidrons dal.


text:
Men offerhöjderna blev inte avlägsnade ur Israel. Asas hjärta var dock hängivet Gud så länge han levde.


text:
Han förde in i Guds hus både det hans far och det han själv hade helgat åt HERREN: silver, guld och kärl.


text:
<pb/>I Asas trettiosjätte regeringsår drog Basha, Israels kung, upp mot Juda och började befästa Rama för att hindra att någon kom vare sig från eller till Asa, Juda kung.


text:
Då tog Asa silver och guld ur skattkamrarna i HERRENS hus och i kungshuset och sände det till Ben-Hadad, kungen i Aram, som bodde i Damaskus, och lät säga:


text:
"Låt oss ingå förbund, du och jag, liksom det var mellan min far och din far. Här sänder jag dig silver och guld. Bryt därför ditt förbund med Basha, Israels kung, så att han lämnar mig i fred."


text:
Ben-Hadad lyssnade till kung Asa och sände sina befälhavare mot Israels städer och erövrade Ijon, Dan och Abel-Majim samt alla förrådshus i Naftalis städer.


text:
Men kung Asa tog med sig hela Juda, och de förde bort ifrån Rama stenar och trävirke som Basha hade använt till att befästa Rama. Med detta befäste Asa Geba och Mispa.


text:
<pb/>Vid den här tiden kom siaren Hanani till Asa, Juda kung, och sade till honom: "Eftersom du stödde dig på kungen i Aram och inte stödde dig på HERREN, din Gud, därför har den arameiske kungens här sluppit undan din hand.


text:
Var inte nubierna och libyerna en stor här med vagnar och ryttare i mängd? Men därför att du stödde dig på HERREN, gav han dem i din hand.


text:
Ty HERRENS ögon överfar hela jorden, för att han med sin kraft skall hjälpa dem som med sina hjärtan ger sig hän åt honom. I detta har du handlat dåraktigt. Därför skall du från och med nu alltid ha krig."


text:
Men Asa blev vred på siaren och satte honom i stockhuset. Så förbittrad var han på honom för detta. Vid samma tid for Asa våldsamt fram också mot andra av folket.


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Asa, om hans första tid och om hans sista, det är skrivet i boken om Juda och Israels kungar.


text:
I sitt trettionionde regeringsår fick Asa en mycket allvarlig sjukdom i sina fötter. Men trots sin sjukdom sökte han inte HERREN, utan endast läkare.


text:
Man begravde honom i den grav han hade låtit hugga ut åt sig i Davids stad. Man lade honom på en bädd som man hade fyllt med väldoftande kryddor av olika slag, konstmässigt beredda, och anordnade ett väldigt bål till hans ära.


text:
och förlade krigsfolk i alla befästa städer i Juda och trupper i Juda land och i de städer i Efraim som hans fader Asa hade intagit.


text:
HERREN var med Josafat, ty han vandrade de vägar som hans fader David hade gått under sin första tid. Han sökte inte baalerna,


text:
HERREN stärkte kungadömet i hans hand. Hela Juda gav gåvor åt Josafat, och han fick stor rikedom och ära.


text:
<pb/>I sitt tredje regeringsår sände Josafat ut sina hövdingar Ben-Hajil, Obadja, Sakarja, Netanel och Mikaja för att undervisa i Juda städer.


text:
Tillsammans med dem sände han leviterna Semaja, Netanja, Sebadja, Asael, Semiramot, Jonatan, Adonia, Tobia och Tob-Adonia, och de hade med sig prästerna Elisama och Joram.


text:
Dessa undervisade i Juda och hade HERRENS lagbok med sig. De for omkring till alla Juda städer och undervisade folket.


text:
<pb/>Fruktan för HERREN kom över alla kungadömen i de länder som låg omkring Juda, så att de inte vågade föra krig mot Josafat.


text:
Några av filisteerna förde gåvor till Josafat och gav silver i skatt. Och araberna förde småboskap till honom, 7 700 baggar och 7 700 bockar.


text:
Och detta var ordningen bland dem efter deras familjer. Till Juda hörde följande höga befäl: befälhavaren Adna och med honom 300 000 tappra stridsmän,


text:
och efter honom Amasja, Sikris son, som frivilligt hade givit sig i HERRENS tjänst, och med honom 200 000 tappra stridsmän.


text:
Från Benjamin kom Eljada, en tapper stridsman, och med honom 200 000 man, beväpnade med båge och sköld.


text:
Det var dessa som gjorde tjänst hos kungen, och därtill kom de som kungen hade förlagt i de befästa städerna i hela Juda.


text:
Efter några år for han ner till Ahab i Samaria, och Ahab lät för honom och för folket han hade med sig slakta en stor mängd får och nötboskap, och han försökte förmå honom att dra upp mot Ramot i Gilead.


text:
Ahab, Israels kung, frågade Josafat, Juda kung: "Vill du dra ut med mig mot Ramot i Gilead?" Han svarade honom: "Jag som du och mitt folk som ditt folk. Jag vill vara med dig i striden."


text:
<pb/>Då samlade Israels kung profeterna, fyra hundra män, och frågade dem: "Skall vi dra ut mot Ramot i Gilead för att belägra det eller skall jag låta bli?" De svarade: "Drag dit upp! Gud skall ge det i konungens hand."


text:
Israels kung svarade Josafat: "Här finns ännu en man, Mika, Jimlas son. Genom honom kan vi fråga HERREN. Men jag hatar honom, för han profeterar aldrig lycka åt mig utan alltid bara olycka." Josafat sade: "Konungen skall inte säga så."


text:
<pb/>Israels kung och Josafat, Juda kung, satt nu var och en på sin tron, klädda i sina skrudar. De satt på en tröskplats vid ingången till Samarias port medan alla profeterna profeterade inför dem.


text:
Sidkia, Kenaanas son, gjorde sig då horn av järn och sade: "Så säger HERREN: Med dessa skall du stånga arameerna, så att de förgörs."


text:
Och alla profeterna profeterade på samma sätt och sade: "Drag upp mot Ramot i Gilead, så skall du ha framgång. HERREN skall ge det i konungens hand."


text:
<pb/>Budbäraren som hade gått för att hämta Mika sade till honom: "Hör på! Profeterna lovar med en mun lycka åt kungen. Låt därför dina ord stämma överens med deras och lova också du lycka."


text:
När han kom till kungen frågade kungen honom: "Mika, skall vi dra ut mot Ramot i Gilead för att belägra det, eller skall jag låta bli? Han svarade: "Drag dit upp, så skall ni ha framgång. De skall bli givna i er hand."


text:
Då sade Israels kung till Josafat: "Sade jag inte till dig att han aldrig profeterar lycka åt mig utan bara olycka?"


text:
<pb/>Men Mika sade: "Hör alltså HERRENS ord: Jag såg HERREN sitta på sin tron och himlens hela härskara stod på hans högra sida och på hans vänstra.


text:
Och HERREN sade: Vem vill locka Ahab, Israels kung, att dra upp mot Ramot i Gilead, så att han stupar där? Den ene sade si och den andre så.


text:
Och se, nu har HERREN lagt en lögnens ande i dessa dina profeters mun, och HERREN har beslutat att olycka skall drabba dig."


text:
<pb/>Då gick Sidkia, Kenaanas son, fram och gav Mika ett slag på kinden och sade: "På vilken väg har då HERRENS Ande gått bort från mig för att tala till dig?"


text:
Men Israels kung sade: "Tag Mika och för honom tillbaka till Amon, stadens överste, och till Joas, konungasonen,


text:
och säg: Så säger konungen: Sätt honom i fängelse och låt honom leva på vatten och bröd tills jag kommer välbehållen tillbaka."


text:
Mika svarade: "Om du kommer välbehållen tillbaka, har HERREN inte talat genom mig." Och han tillade: "Hör detta, ni alla folk."


text:
Och Israels kung sade till Josafat: "Jag skall dra ut i striden förklädd, men kläd dig du i dina egna kläder." Så förklädde sig Israels kung när de drog ut i striden.


text:
Men kungen i Aram hade givit en befallning åt befälen för vagnarna. Han hade sagt: "Ni skall inte ge er i strid med någon, vare sig liten eller stor, utan bara med Israels kung."


text:
När befälen över vagnarna fick se Josafat, tänkte de: "Det där är Israels kung!" Och de omringade honom för att anfalla honom. Då gav Josafat upp ett rop, och HERREN hjälpte honom. Gud drev bort dem ifrån honom.


text:
<pb/>Men en man, som spände sin båge och sköt på måfå, träffade Israels kung i en fog på rustningen. Då sade kungen till föraren av vagnen: "Vänd vagnen och för mig ut ur striden, för jag är sårad."


text:
Striden blev den dagen allt häftigare, och Israels kung stod ända till kvällen upprätt i sin vagn, vänd mot arameerna. Men vid solnedgången dog han.


text:
Då gick siaren Jehu, Hananis son, ut mot kung Josafat och sade till honom: "Skall man hjälpa den ogudaktige? Skall du älska dem som hatar HERREN? På grund av detta vilar HERRENS vrede över dig.


text:
Dock har något gott blivit funnet hos dig, för du har utrotat aserorna ur landet och har vänt ditt hjärta till att söka Gud."


text:
<pb/>Josafat bodde nu i Jerusalem, men han begav sig åter ut bland folket, från Beer-Sheba till Efraims bergsbygd, och förde dem tillbaka till HERREN, deras fäders Gud.


text:
Han sade till domarna: "Se upp med vad ni gör! Det är inte för människor ni dömer utan för HERREN. Han är med er så ofta ni dömer.


text:
Låt nu fruktan för HERREN vara över er. Ge akt på vad ni gör, ty hos HERREN, vår Gud, finns ingen orätt, och han är inte partisk och tar ej mutor."


text:
<pb/>Också i Jerusalem anställde Josafat några av leviterna och prästerna och några av huvudmännen för Israels familjer till att döma enligt HERRENS lag och avgöra rättstvister. När de sedan vände tillbaka till Jerusalem,


text:
Så ofta någon rättssak dras inför er av era bröder som bor i sina städer, det må gälla dom för dråp eller tillämpning av lag och bud, stadgar och förordningar, då skall ni varna dem, så att de inte ådrar sig skuld inför HERREN och hans vrede drabbar er och era bröder. Så skall ni göra för att inte dra skuld över er.


text:
Och se, översteprästen Amasja skall vara er ledare i allt som angår HERREN, och Sebadja, Ismaels son, fursten för Juda hus, i allt som rör kungen, och leviterna skall vara tillsyningsmän under er. Var frimodiga i det ni gör, och HERREN skall vara med den som är god."


text:
<pb/>Sedan kom Moabs barn och Ammons barn och tillsammans med dem andra ammoniter för att strida mot Josafat.


text:
Man kom och berättade detta för Josafat och sade: "En stor skara kommer mot dig från landet på andra sidan havet, från Aram, och de är i Hasason-Tamar, det vill säga En-Gedi."


text:
Då greps Josafat av fruktan och beslöt sig för att rådfråga HERREN, och han utlyste en fasta över hela Juda.


text:
Och Juda samlades för att söka hjälp hos HERREN, och från alla Juda städer kom man för att söka HERREN.


text:
<pb/>Josafat trädde upp i Juda mäns och Jerusalems församling i HERRENS hus, framför den nya förgården.


text:
Han sade: " HERRE, våra fäders Gud, är inte du Gud i himmelen och den som råder över alla hednafolkens riken? I din hand är kraft och makt, och det finns ingen som kan stå dig emot.


text:
Var det inte du, vår Gud, som fördrev detta lands invånare för ditt folk Israel och gav landet åt din vän Abrahams efterkommande för evig tid?


text:
Om något ont kommer över oss, svärd, straffdom eller pest eller hungersnöd, så vill vi träda fram inför detta hus och inför ditt ansikte, ty ditt namn är i detta hus, och vi vill ropa till dig ur djupet av vår bedrövelse, och du skall då höra och hjälpa.


text:
Se nu, hur Ammons barn och Moab och folket i Seirs bergsbygd - det var deras område du inte tillät Israel att gå igenom, när de kom från Egyptens land, utan de tog en omväg bort ifrån dem och förgjorde dem inte -


text:
se hur de nu lönar oss. De kommer för att driva bort oss från din besittning, som du har gett oss till arvedel.


text:
Skall inte du, vår Gud, hålla dom över dem? Vi förmår ingenting mot denna stora skara som kommer mot oss, och vi vet inte vad vi skall göra, utan till dig är våra ögon vända."


text:
Då kom HERRENS Ande mitt i församlingen över Jahasiel, son till Sakarja, son till Benaja, son till Jegiel, son till Mattanja, en levit av Asafs söner.


text:
Han sade: "Lyssna, alla ni av Juda och ni Jerusalems invånare och du konung Josafat! Så säger HERREN till er: Frukta inte och var inte förskräckta för denna stora skara, ty striden är inte er utan Guds.


text:
Gå i morgon ner mot dem. De drar då upp på Hassishöjden, och ni skall träffa på dem där dalen tar slut, framför Jeruels öken.


text:
Men då är det inte ni som skall strida. Ni skall endast träda fram och stå stilla, och ni skall få se HERRENS frälsning. Han är med er, ni från Juda och Jerusalem. Frukta inte och var inte förskräckta. Gå i morgon ut mot dem, och HERREN är med er."


text:
<pb/>Då böjde Josafat sig ner med ansiktet mot marken, och alla Juda män och Jerusalems invånare föll ner för HERREN och tillbad HERREN.


text:
Och de leviter som hörde till kehatiternas och koraiternas folk, stod upp och lovade HERREN, Israels Gud, med hög och stark röst.


text:
<pb/>Tidigt följande morgon gick de ut till Tekoas öken. Och när de drog ut, trädde Josafat fram och sade: "Hör mig, ni av Juda och ni Jerusalems invånare. Förtrösta på HERREN, er Gud, så har ni ett säkert fäste. Lita på hans profeter, så skall det gå er väl."


text:
Sedan han hade rådgjort med folket, ställde han upp sångare som skulle prisa HERREN i helig skrud, medan de drog ut framför den beväpnade hären. De skulle sjunga: <pb/><t>"Tacka HERREN,</t> <t>ty hans nåd varar i evighet."</t>


text:
<pb/>Och när de började att sjunga och lova, lät HERREN ett angrepp komma bakifrån på Ammons barn och Moab och folket från Seirs bergsbygd, de som hade kommit mot Juda, och de blev slagna.


text:
Ammons barn och Moab reste sig upp mot folket från Seirs bergsbygd för att ge dem till spillo och förgöra dem, och när de hade gjort slut på folket från Seir, hjälptes de åt att förgöra varandra.


text:
<pb/>När Juda män kom upp på höjden, varifrån man såg ut över öknen, vände de sig mot fiendeskaran, och se, där låg döda kroppar fallna på marken. Ingen hade kommit undan.


text:
Och när Josafat kom med sitt folk för att plundra och ta byte från dem, fann de bland dem både gods och döda kroppar och värdesaker i stor mängd. De tog för sig så mycket att de inte kunde bära det, och de fortsatte plundringen i tre dagar, ty bytet var stort.


text:
Men på fjärde dagen samlades de i Berakadalen.<f>[3]</f> Där välsignade de HERREN, och därav fick platsen namnet Berakadalen, som den heter än i dag.


text:
<pb/>Därefter vände alla Juda och Jerusalems män, med Josafat i spetsen, glada tillbaka till Jerusalem, eftersom HERREN hade låtit dem glädja sig över sina fiender.


text:
Och fruktan för Gud kom över alla länders riken, när de hörde att HERREN hade stridit mot Israels fiender.


text:
<pb/>Så regerade Josafat över Juda. Han var trettiofem år gammal när han blev kung, och han regerade tjugofem år i Jerusalem. Hans mor hette Asuba och var dotter till Silhi.


text:
Han vandrade på sin fader Asas väg och vek inte av från den, ty han gjorde det som var rätt i HERRENS ögon.


text:
Men offerhöjderna avskaffades inte, och folket hade ännu inte vänt sina hjärtan till sina fäders Gud.


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Josafat, om hans första tid och om hans sista, det är skrivet i Jehus, Hananis sons, krönika som är upptagen i boken om Israels kungar.


text:
<pb/>Därefter ingick Josafat, Juda rikes kung, förbund med Ahasja, Israels kung, trots att denne levde ogudaktigt.


text:
Josafat kom överens med honom att bygga skepp som skulle gå till Tarsis. De byggde fartygen i Esjon-Geber.


text:
Då profeterade Elieser, Dodavahus son, från Maresa, mot Josafat och sade: "Eftersom du har ingått förbund med Ahasja, skall HERREN låta ditt företag bli om intet." Och somliga av skeppen led skeppsbrott, så att de inte kunde gå till Tarsis.


text:
<pb/>Josafat gick till vila hos sina fäder och blev begravd hos sina fäder i Davids stad. Hans son Joram blev kung efter honom.


text:
<pb/>Joram hade bröder, söner till Josafat: Asarja, Jehiel, Sakarja, Asarjahu, Mikael och Sefatja. Alla dessa var söner till Josafat, Israels kung.


text:
Deras far gav dem många gåvor i silver och guld och andra dyrbarheter, dessutom befästa städer i Juda. Men kungadömet gav han åt Joram, eftersom han var den förstfödde.


text:
När Joram hade tagit över sin fars kungadöme och stärkt sin ställning, dödade han alla sina bröder med svärd, liksom några av Israels furstar.


text:
Men HERREN ville inte fördärva Davids hus, på grund av det förbund som han hade slutit med David. Han hade lovat att han och hans söner skulle ha en lampa för alltid.


text:
Då drog Joram dit med sina befälhavare och alla sina vagnar. Han bröt upp om natten och slog edomiterna, som hade omringat honom, och dem som förde befälet över deras vagnar.


text:
Så avföll Edom från Juda välde, och det har varit skilt därifrån ända till denna dag. Vid samma tid avföll också Libna från Jorams välde, därför att han hade övergivit HERREN, sina fäders Gud.


text:
Också han uppförde offerhöjder på bergen i Juda och förledde så Jerusalems invånare till trolöshet och förförde Juda.


text:
<pb/>Och ett brev kom till honom från profeten Elia, där det stod: "Så säger HERREN, din fader Davids Gud: Du har inte vandrat på din fader Josafats vägar eller på Asas, Juda kungs, vägar,


text:
utan du har vandrat på Israels kungars väg och förlett Juda och Jerusalems invånare till avgudadyrkan, på samma sätt som Ahabs hus har gjort. Du har dräpt dina bröder, dem som hörde till din fars hus och som var bättre än du.


text:
Se, HERREN skall straffa ditt folk, dina barn och dina hustrur, ja, allt vad du äger, med en stor olycka.


text:
Och du skall själv drabbas av en sjukdom i dina inälvor, till dess att dina inälvor efter en tid faller ut till följd av sjukdomen."


text:
De drog upp mot Juda och bröt in där och förde bort alla dyrbarheter som fanns i kungshuset, dessutom hans söner och hustrur, så att han inte hade kvar någon av sina söner utom Joahas, sin yngste son.


text:
Och efter en tid, när två år hade gått, föll hans inälvor ut till följd av sjukdomen, och han dog i svåra plågor. Hans folk tände inte något bål till hans ära, så som de hade gjort efter hans fäder.


text:
Han var trettiotvå år när han blev kung, och han regerade åtta år i Jerusalem. Han gick bort utan att någon saknade honom, och man begravde honom i Davids stad, men inte i kungagravarna.


text:
<pb/>Jerusalems invånare gjorde Ahasja, Jorams yngste son, till kung efter honom, ty alla de äldre sönerna hade blivit dräpta av den rövarskara som med araberna hade kommit till lägret. Så blev Ahasja, Jorams son, kung i Juda.


text:
Han var fyrtiotvå år<f>[4]</f> när han blev kung och han regerade ett år i Jerusalem. Hans mor hette Atalja, Omris dotter.


text:
Också han vandrade på samma väg som Ahabs hus, eftersom hans mor förledde honom till att leva ogudaktigt.


text:
Han gjorde det som var ont i HERRENS ögon liksom Ahabs hus hade gjort, ty efter hans fars död tog han sina rådgivare därifrån, till sitt eget fördärv.


text:
Det var också deras råd han följde när han drog ut tillsammans med Joram, Ahabs son, Israels kung, och stred mot Hasael, kungen i Aram, vid Ramot i Gilead. Men Joram blev sårad av arameerna.


text:
Då vände han tillbaka för att i Jisreel låta sig läkas från de sår han hade fått vid Rama i striden mot Hasael, kungen i Aram. Och Asarja,<f>[5]</f> Jorams son, Juda kung, for ner för att besöka Joram, Ahabs son, i Jisreel, eftersom denne låg sjuk.


text:
<pb/>Men det var till Ahasjas fördärv som Gud hade bestämt att han skulle komma till Joram. Ty när han väl hade kommit dit, for han med Joram för att möta Jehu, Nimsis son, som HERREN hade smort till att utrota Ahabs hus.


text:
Så hände det att Jehu, medan han utförde straffdomen över Ahabs hus, träffade på de Juda furstar och de brorsöner till Ahasja som var i Ahasjas tjänst, och han dödade dem.


text:
Sedan sökte han efter Ahasja, och de grep honom där han höll sig gömd i Samaria. De förde honom till Jehu och dödade honom. Och de begravde honom, ty de sade: "Han var son till Josafat som sökte HERREN av hela sitt hjärta." Av Ahasjas hus fanns det sedan ingen som kunde ta över kungadömet.


text:
<pb/>När nu Atalja, Ahasjas mor, såg att hennes son var död, stod hon upp och förgjorde hela kungasläkten i Juda.


text:
Men just när kungabarnen skulle dödas, tog kungadottern Josabeat i hemlighet bort Joas, Ahasjas son, från kungasönerna och förde honom tillsammans med hans amma in i sovkammaren. Där höll Josabeat, kung Jorams dotter, prästen Jojadas hustru - som också var Ahasjas syster - honom gömd för Atalja, så att hon inte dödade honom.


text:
<pb/>I det sjunde året tog Jojada mod till sig och ingick förbund med befälen Asarja, Jerohams son, Ismael, Johanans son, Asarja, Obeds son, Maaseja, Adajas son, och Elisafat, Sikris son.


text:
Dessa for sedan igenom Juda och samlade leviterna ur alla Juda städer liksom huvudmännen för Israels familjer. När de kom till Jerusalem,


text:
slöt hela församlingen i Guds hus ett förbund med kungen. Och Jojada sade till dem: "Kungens son skall nu vara kung, så som HERREN har bestämt om Davids söner.


text:
Detta är vad ni skall göra: En tredjedel av er, nämligen de präster och leviter som börjar vakten på sabbaten, skall stå på vakt vid trösklarna,


text:
en tredjedel skall vara vid kungshuset och en tredjedel vid Jesodporten. Och allt folket skall vara på förgårdarna till HERRENS hus.


text:
Men ingen annan än prästerna och de tjänstgörande leviterna skall gå in i HERRENS hus. Dessa får gå in, ty de är heliga. Men allt det övriga folket skall hålla vad HERREN har befallt dem att hålla.


text:
Leviterna skall ställa sig runt omkring kungen, var och en med sina vapen i handen. Om någon vill tränga sig in i huset skall han dödas. Ni skall följa kungen, både när han går in och går ut."


text:
<pb/>Leviterna och hela Juda gjorde allt vad prästen Jojada hade befallt dem. Var och en av dem tog sina män, både de som skulle gå på vakten på sabbaten och de som skulle gå av vakten på sabbaten, ty prästen Jojada lät ingen avdelning vara fri från tjänstgöring.


text:
Och prästen Jojada gav befälen de spjut och de olika slag av sköldar som hade tillhört kung David och som fanns i Guds hus.


text:
Han ställde upp folket, var och en med sitt vapen i handen, från husets södra sida till husets norra sida, mot altaret och mot huset, runt omkring kungen.


text:
Sedan förde de ut kungasonen och satte på honom kronan och gav honom vittnesbördet och gjorde honom till kung. Jojada och hans söner smorde honom och ropade: "Leve konungen!"


text:
<pb/>När Atalja hörde folkets rop, då de skyndade fram och hyllade kungen, gick hon in i HERRENS hus till folket.


text:
Hon såg sig omkring, och se, då stod kungen där vid sin pelare, nära ingången, och befälen och trumpetblåsarna stod bredvid kungen, och allt folket i landet jublade och stötte i trumpeterna, och sångarna med sina instrument ledde hyllningssången. Då rev Atalja sönder sina kläder och ropade: "Sammansvärjning! Sammansvärjning!"


text:
Men prästen Jojada lät befälen som anförde skaran träda fram, och han sade till dem: "För ut henne mellan leden, och om någon följer henne skall han dödas med svärd." Prästen förbjöd dem nämligen att döda henne i HERRENS hus.


text:
Så grep de henne, och när hon hade kommit fram dit där Hästporten leder in i kungshuset dödade de henne där.


text:
<pb/>Jojada slöt ett förbund mellan sig och allt folket och kungen, att de skulle vara ett HERRENS folk.


text:
Och allt folket begav sig till Baals tempel och rev ner det och slog sönder dess altaren och bilder, och Mattan, Baals präst, dödade de framför altarna.


text:
Tillsynen av HERRENS hus lade Jojada i händerna på de levitiska prästerna, som David hade indelat i klasser för tjänstgöringen i HERRENS hus, till att offra brännoffer åt HERREN, så som det var föreskrivet i Mose lag, med jubel och sång efter Davids föreskrifter.


text:
Och han ställde dörrvaktarna vid portarna till HERRENS hus, för att ingen skulle komma in som på något sätt var oren.


text:
Och han tog med sig befälen och de förnämsta och mäktigaste bland folket och allt folket i landet och förde kungen ner från HERRENS hus, och de gick in i kungshuset genom Övre porten och satte kungen på kungatronen.


text:
<pb/>Joas var sju år gammal när han blev kung, och han regerade fyrtio år i Jerusalem. Hans mor hette Sibja och var från Beer-Sheba.


text:
Han samlade prästerna och leviterna och sade till dem: "Bege er varje år ut till Juda städer och samla in pengar från hela Israel för att sätta er Guds hus i stånd. Och skynda er med detta." Men leviterna gjorde sig ingen brådska.


text:
Då kallade kungen till sig översteprästen Jojada och sade till honom: "Varför har du inte sett till att leviterna driver in från Juda och Jerusalem den avgift till vittnesbördets tabernakel som Mose, HERRENS tjänare, har pålagt Israels församling?


text:
Ty den ogudaktiga Ataljas söner har brutit ner Guds hus. Ja, allt som var helgat till HERRENS hus har de använt till baalerna."


text:
Och man lät utropa i Juda och Jerusalem att den skatt som Guds tjänare Mose hade ålagt Israel i öknen skulle erläggas åt HERREN.


text:
Alla furstarna och allt folket kom då glada med sina bidrag och kastade dem i kistan till dess att allt var insamlat.


text:
<pb/>När det blev tid att genom leviternas försorg föra kistan till de granskningsmän som kungen hade tillsatt, märkte dessa att det fanns mycket pengar i den. Då kom kungens sekreterare och översteprästens tillsyningsman och tömde kistan och bar den sedan tillbaka till dess plats. De gjorde så dag efter dag och samlade in rikligt med pengar.


text:
Sedan lämnade kungen och Jojada pengarna åt de män som skulle utföra arbetet på HERRENS hus. De lejde också stenhuggare och hantverkare för att sätta HERRENS hus i stånd, och smeder som arbetade med järn och koppar.


text:
De som fått i uppdrag att utföra arbetet gjorde det med framgång, och de återställde Guds hus i dess förra skick och förstärkte det.


text:
När de var färdiga med arbetet bar de återstoden av pengarna till kungen och Jojada, och man gjorde av dem kärl till HERRENS hus, kärl till gudstjänsten och offren, skålar och andra kärl av guld och silver. Och man offrade brännoffer i HERRENS hus hela tiden så länge Jojada levde.


text:
<pb/>Men Jojada blev gammal och mätt på att leva, och han dog. Han var vid sin död etthundratrettio år.


text:
Man begravde honom i Davids stad bland kungarna, därför att han hade gjort det som var gott mot Israel och mot Gud och hans hus.


text:
Och de övergav HERRENS, sina fäders Guds, hus och tjänade aserorna och avgudarna. Då kom Guds vrede över Juda och Jerusalem på grund av dessa synder.


text:
<pb/>Och profeter blev sända till dem för att få dem att vända om till HERREN, och dessa varnade dem, men de lyssnade inte till dem.


text:
<pb/>Men Sakarja, prästen Jojadas son, hade blivit beklädd med Guds Andes kraft. Han trädde fram inför folket och sade till dem: "Så säger Gud: Varför överträder ni HERRENS bud? Det kan inte sluta lyckligt. Eftersom ni har övergivit HERREN, har han också övergivit er."


text:
Då sammangaddade de sig mot honom och på kungens befallning stenade de honom på förgården till HERRENS hus.


text:
Kung Joas tänkte inte på den kärlek som Jojada, Sakarjas far, hade bevisat honom, utan dödade hans son. Och i sin dödstund sade Sakarja: " HERREN skall se detta och utkräva hämnd."


text:
<pb/>Efter ett år drog arameernas här upp mot Joas. De kom till Juda och Jerusalem och utrotade ur folket alla dess furstar. Och allt byte som de tog sände de till kungen i Damaskus.


text:
Arameernas här kom med endast en liten skara, men HERREN gav ändå en mycket stor här i deras hand, därför att folket hade övergivit HERREN, sina fäders Gud. Så fick arameerna utföra straffdomen över Joas.


text:
<pb/>När de drog bort från honom - de lämnade honom kvar svårt sjuk - sammangaddade sig hans tjänare mot honom, därför att han hade utgjutit prästen Jojadas söners blod, och de dödade honom på hans bädd. Detta blev hans död, och man begravde honom i Davids stad. Men man begravde honom inte i kungagravarna.


text:
De som sammangaddade sig mot honom var Sabad, son till ammonitiskan Simeat, och Josabad, son till moabitiskan Simrit.


text:
Vad beträffar Joas söner och de många profetior som förkunnades mot honom och hur Guds hus åter upprättades, det är skrivet i "Utläggning av Kungaboken". Hans son Amasja blev kung efter honom.


text:
<pb/>Amasja var tjugofem år när han blev kung, och han regerade tjugonio år i Jerusalem. Hans mor hette Joaddan och var från Jerusalem.


text:
Så snart hans kungadöme hade blivit befäst lät han döda dem av sina tjänare som hade dräpt hans far, kung Joas.


text:
Men deras barn dödade han inte, utan handlade enligt det som stod skrivet i Mose lagbok, där HERREN hade befallt: "Föräldrar skall inte dö för sina barns skull, och barn skall inte dö för sina föräldrars skull. Var och en skall dö genom sin egen synd."


text:
<pb/>Amasja samlade Juda och lät dem ställa upp efter sina familjer, efter sina överbefäl och underbefäl, hela Juda och Benjamin. Därefter inmönstrade han dem som var tjugo år eller däröver och fann att de var 300 000 utvalda män, som kunde bruka spjut och sköld.


text:
Men en gudsman kom till honom och sade: "O, konung, låt inte Israels här dra ut med dig, ty HERREN är inte med Israel, inte med några av Efraims barn.


text:
Men gå du åstad! Grip dig an verket och gå frimodigt ut i striden. Gud skall annars låta dig falla för fienden, ty hos Gud finns kraft både att hjälpa och att stjälpa."


text:
<pb/>Amasja sade till gudsmannen: "Men vad skall vi göra med de hundra talenterna som jag har gett åt skaran från Israel?" Gudsmannen svarade: " HERREN kan ge dig mycket mer än det."


text:
Då avskilde Amasja den skara som hade kommit till honom från Efraim och lät dem gå hem igen. Men de blev mycket förbittrade på Juda och vände tillbaka hem i stor vrede.


text:
Och Juda tog 10 000 till fånga levande. Dem förde de upp på toppen av en klippa och störtade ner dem från klippspetsen, så att de alla krossades.


text:
Men den trupp som Amasja hade sänt tillbaka och som inte hade fått gå med honom ut i striden föll in i Juda städer, från Samaria ända till Bet-Horon. De slog 3 000 av invånarna och tog ett stort byte.


text:
<pb/>När sedan Amasja kom tillbaka från sin seger över edomiterna, förde han med sig de gudar som folket i Seir tillbad och ställde upp dem till gudar åt sig, och han tillbad inför dem och tände offereld åt dem.


text:
Då upptändes HERRENS vrede mot Amasja, och han sände till honom en profet som sade till honom: "Varför rådfrågar du detta folks gudar, som ju inte har kunnat rädda sitt eget folk ur din hand?"


text:
När profeten talade så till honom, svarade han honom: "Har vi satt dig till kungens rådgivare? Sluta med det där! Varför vill du att vi skall slå ihjäl dig?" Profeten sade till sist: "Jag förstår nu att Gud har beslutat att förgöra dig, eftersom du gör på detta sätt och inte lyssnar på mitt råd."


text:
<pb/>Sedan Amasja, Juda kung, hade hållit överläggningar, sände han bud till Joas, son till Joahas, son till Jehu, Israels kung, och lät säga: "Kom, låt oss drabba samman med varandra!"


text:
Du säger till dig själv att du har slagit Edom, och ditt hjärta har blivit övermodigt och du vill vinna ära. Men stanna nu hemma. Varför utmanar du olyckan? Du kommer att falla och Juda med dig ."


text:
<pb/>Men Amasja lyssnade inte till detta, ty det kom från Gud att de skulle ges i fiendehand, eftersom de hade rådfrågat Edoms gudar.


text:
Och Joas, Israels kung, drog upp, och de drabbade samman med varandra, han och Amasja, Juda kung, vid det Bet-Semes som hör till Juda.


text:
Och Amasja, Juda kung, son till Joas, son till Joahas, blev tillfångatagen i Bet-Semes av Joas, Israels kung. När denne hade fört honom till Jerusalem, bröt han ner ett stycke av Jerusalems mur, från Efraimsporten till Poneporten, fyrahundra alnar.


text:
Han tog allt guld och silver och alla kärl som fanns i Guds hus hos Obed-Edom, och skatterna i kungshuset. Han tog även gisslan och vände sedan tillbaka till Samaria.


text:
Vad som mer finns att säga om Amasja, om hans första tid såväl som om hans sista, det är skrivet i boken om Juda och Israels kungar.


text:
Från den tid då Amasja vek av från HERREN började man anstifta en sammansvärjning mot honom i Jerusalem, och han måste fly till Lakish. De sände män efter honom till Lakish och dessa dödade honom där.


text:
<pb/>Allt folket i Juda tog Ussia, som då var sexton år, och gjorde honom till kung i hans fader Amasjas ställe.


text:
Det var han som byggde upp Elot och han lade det åter under Juda, sedan kungen hade gått till vila hos sina fäder.


text:
<pb/>Ussia var sexton år när han blev kung, och han regerade femtiotvå år i Jerusalem. Hans mor hette Jekolja och var från Jerusalem.


text:
Han rådfrågade Gud så länge Sakarja levde, han som lärde honom förstå Guds syner.<f>[6]</f> Så länge han sökte HERREN, lät Gud det gå väl för honom.


text:
Han drog ut i strid mot filisteerna och bröt ner Gats, Jabnes och Asdods murar, och han byggde städer i Asdods område, i filisteernas land.


text:
Och ammoniterna betalade skatt till Ussia, och ryktet om honom sträckte sig ända till Egypten, ty han blev mycket mäktig.


text:
<pb/>Ussia byggde torn i Jerusalem över Hörnporten, över Dalporten och över Vinkeln och befäste dem.


text:
Han byggde också torn i öknen och högg ut många brunnar, eftersom han hade en mängd boskap både i låglandet och på slätten. I bergsbygden och på de bördiga fälten hade han jordbruksarbetare och vingårdsarbetare, ty han älskade åkerbruk.


text:
<pb/>Ussia hade också en här som var stridsberedd och som drog ut i avdelningar som mönstrats och räknats av skrivaren Jeguel och tillsyningsmannen Maaseja under övervakning av Hananja, en av kungens befälhavare.


text:
Under deras befäl stod en krigshär av 307 500 man, som stred med kraft och mod och var på kungens sida mot fienden.


text:
I Jerusalem lät han tillverka krigsmaskiner, konstruerade av uppfinnare, att sättas upp på tornen och på murarnas hörn för att skjuta i väg pilar och slunga stora stenar. Ryktet om honom spreds vida omkring, ty han fick hjälp att stärka sin makt på ett underbart sätt.


text:
<pb/>Men när Ussia hade stärkt sin makt blev hans hjärta högmodigt, till hans eget fördärv. Han handlade trolöst mot HERREN, sin Gud, genom att gå in i HERRENS tempel för att tända rökelse på rökelsealtaret.


text:
Dessa trädde fram mot kung Ussia och sade till honom: "Det är inte din sak, Ussia, att tända rökelse åt HERREN, utan det tillhör prästerna, Arons söner. De är invigda till att tända rökelse. Gå ut ur helgedomen, för du har handlat trolöst, och detta skall inte ge dig ära från HERREN Gud."


text:
<pb/>Då blev Ussia ursinnig, där han stod med ett rökelsekar i handen för att tända rökelse. Men just som han rasade mot prästerna, slog spetälska ut på hans panna, inför prästerna, inne i HERRENS hus bredvid rökelsealtaret.


text:
Översteprästen Asarja och alla prästerna vände sig till honom, och se, han var spetälsk i pannan! De drev genast ut honom därifrån, och själv skyndade han också ut, eftersom HERREN hade straffat honom så.


text:
Kung Ussia var sedan spetälsk ända till sin dödsdag och bodde i ett särskilt hus. Eftersom han var spetälsk var han utesluten från HERRENS hus. Hans son Jotam förestod kungens hus och dömde folket i landet.


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Ussia, om hans första tid såväl som hans sista, det har profeten Jesaja, Amos son, skrivit ner.


text:
Ussia gick till vila hos sina fäder, och man begravde honom hos hans fäder på den gravmark som tillhörde kungarna, detta med tanke på att han hade varit spetälsk. Hans son Jotam blev kung efter honom.


text:
<pb/>Jotam var tjugofem år när han blev kung, och han regerade sexton år i Jerusalem. Hans mor hette Jerusa och var dotter till Sadok.


text:
Han gjorde det som var rätt i HERRENS ögon, alldeles som hans fader Ussia hade gjort, och till detta kom att han inte trängde in i HERRENS tempel. Men folket gjorde ännu det som var ont.


text:
Han förde krig mot ammoniternas kung och besegrade dem, så att Ammons barn det året måste ge honom 100 talenter silver, 10 000 korer vete och 10 000 korer korn. Lika mycket betalade Ammons barn åt honom också andra och tredje året.


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Jotam, om alla hans krig och annat han företog sig, det är skrivet i boken om Israels och Juda kungar.


text:
Jotam gick till vila hos sina fäder, och man begravde honom i Davids stad. Hans son Ahas blev kung efter honom.


text:
<pb/>Ahas var tjugo år när han blev kung, och han regerade sexton år i Jerusalem. Han gjorde inte det som var rätt i HERRENS ögon så som hans fader David,


text:
Själv tände han offereld i Hinnoms sons dal och brände upp sina barn i eld efter den avskyvärda seden hos de folk som HERREN hade fördrivit för Israels barn.


text:
<pb/>Därför gav HERREN, hans Gud, honom i den arameiske kungens hand. De besegrade honom och tog många av hans folk till fånga och förde dem till Damaskus. Ahas blev överlämnad i den israeliske kungens hand, och denne tillfogade honom ett stort nederlag.


text:
Ty Peka, Remaljas son, dödade 120 000 man av Juda på en enda dag, alla stridsdugliga män. Detta skedde därför att de hade övergivit HERREN, sina fäders Gud.


text:
Och Sikri, en tapper man från Efraim, dödade kungasonen Maaseja, slottsfursten Asrikam och Elkana, kungens närmaste man.


text:
Och Israels barn tog bland sina bröder 200 000 fångar, nämligen deras hustrur, söner och döttrar. Dessutom tog de ett stort byte från dem, och bytet förde de till Samaria.


text:
<pb/>Men där fanns en HERRENS profet som hette Oded. Han gick ut mot hären när den kom till Samaria och sade till dem: "Se, i sin vrede över Juda har HERREN, era fäders Gud, givit dem i er hand, men ni har dödat dem med ett raseri som har nått upp till himlen.


text:
Och nu tänker ni underkuva Juda och Jerusalems folk för att göra dem till slavar och slavinnor åt er. Har ni då inte hos er nog med skuld mot HERREN, er Gud?


text:
Hör därför på mig: Sänd tillbaka fångarna som ni har tagit från era bröder, ty HERRENS vrede är över er."


text:
<pb/>Några av huvudmännen bland Efraims barn, nämligen Asarja, Johanans son, Berekja, Mesillemots son, Hiskia, Sallums son, och Amasa, Hadlajs son, stod då upp och gick emot dem som kom från kriget


text:
och sade till dem: "Ni skall inte föra dessa fångar hit in, ty ni drar skuld över oss inför HERREN, och ni förökar ytterligare våra synder och vår skuld. Vår skuld är ju redan stor nog, och brinnande vrede är över Israel."


text:
Männen som nämnts vid namn stod upp och tog sig an fångarna. Alla som var utan kläder ibland dem klädde de upp med vad de hade tagit som byte. De gav dem kläder och skor, mat och dryck, och smorde dem med olja, och alla som inte orkade gå lät de sätta sig upp på åsnor och förde dem så till Jeriko, Palmstaden, till deras bröder där. Sedan vände de tillbaka till Samaria.


text:
Och filisteerna hade fallit in i städerna i Juda lågland och Negev och hade tagit Bet-Semes, Ajalon, Gederot, Soko med underlydande orter, Timna med underlydande orter och Gimso med underlydande orter och bosatt sig i dem.


text:
Ty HERREN ville förödmjuka Juda för Ahas, den israelitiske kungens, skull, därför att han var orsak till lössläppthet i Juda och var trolös mot HERREN.


text:
Men Tiglat-Pileser, kungen i Assyrien drog emot honom och ansatte honom i stället för att ge honom stöd.


text:
Ty trots att Ahas plundrade HERRENS hus, kungshuset och furstarna och gav det åt kungen i Assyrien, hjälpte det honom inte.


text:
Han offrade nämligen åt gudarna i Damaskus, de som hade besegrat honom, ty han tänkte: "Eftersom de arameiska kungarnas gudar har hjälpt dem, vill jag offra åt dem, så att de hjälper mig." Men det var i stället dessa som kom honom och hela Israel på fall.


text:
Och Ahas samlade ihop de kärl som fanns i Guds hus och bröt sönder kärlen i Guds hus, stängde igen dörrarna till HERRENS hus och gjorde sig altaren i varje gathörn i Jerusalem.


text:
I var och en av Juda städer uppförde han offerhöjder för att tända offereld åt andra gudar. På detta sätt väckte han HERRENS, sina fäders Guds, vrede.


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om honom och om allt som han företog sig, om hans första tid såväl som om hans sista, det är skrivet i boken om Juda och Israels kungar.


text:
Ahas gick till vila hos sina fäder, och man begravde honom i Jerusalem, inne i staden, ty de lade honom inte i Israels kungars gravar. Hans son Hiskia blev kung efter honom.


text:
<pb/>Hiskia var tjugofem år när han blev kung, och han regerade tjugonio år i Jerusalem. Hans mor hette Abia och hon var dotter till Sakarja.


text:
<pb/>I sitt första regeringsår, i första månaden, öppnade han dörrarna till HERRENS hus och satte dem i stånd.


text:
och sade till dem: "Hör på mig, ni leviter: Helga nu er själva och helga HERRENS, era fäders Guds, hus och för bort orenheten ur helgedomen.


text:
Ty våra fäder var trolösa och gjorde vad ont var i HERRENS, vår Guds, ögon och övergav honom. De vände sitt ansikte bort ifrån HERRENS boning och vände honom ryggen.


text:
De stängde också igen dörrarna till förhuset och släckte lamporna, och de tände ingen rökelse och offrade inga brännoffer i helgedomen åt Israels Gud.


text:
Därför har HERRENS vrede kommit över Juda och Jerusalem, och han har gjort dem till ett avskräckande exempel, till häpnad och förakt, som ni ser med egna ögon.


text:
Ja, därför har också våra fäder fallit för svärd, och våra söner och döttrar och hustrur har kommit i fångenskap.


text:
Men nu har jag i sinnet att sluta ett förbund med HERREN, Israels Gud, för att hans vredes glöd skall vända sig ifrån oss.


text:
Så var nu inte försumliga, mina barn, för HERREN har utvalt er att stå inför hans ansikte och göra tjänst inför honom till att vara hans tjänare och tända rökelse inför honom."


text:
<pb/>Då stod leviterna upp: Mahat, Amasajs son, och Joel, Asarjas son, av kehatiternas släkt; av Meraris släkt Kish, Abdis son, och Asarja, Jehallelels son; av gersoniterna Joa, Simmas son, och Eden, Joas son;


text:
Dessa samlade sina bröder och helgade sig och gick sedan för att rena HERRENS hus, så som kungen hade befallt i kraft av HERRENS ord.


text:
<pb/>Men prästerna gick in i det inre av HERRENS hus för att rena det, och all orenhet som de fann i HERRENS tempel bar de ut på förgården till HERRENS hus. Där tog leviterna emot den och bar ut den i Kidrons dal.


text:
De började att helga templet på första dagen i första månaden, och på åttonde dagen i månaden hade de hunnit till HERRENS förhus. De helgade sedan HERRENS hus under åtta dagar. På sextonde dagen i första månaden var de färdiga.


text:
Då gick de in till kung Hiskia och sade: "Vi har renat hela HERRENS hus och brännoffersaltaret med tillbehör och skådebrödsbordet med tillbehör.


text:
Alla de kärl som kung Ahas under sin regering i trolöshet förkastade har vi återställt och helgat, och de står nu framför HERRENS altare."


text:
Man förde fram sju tjurar, sju baggar, sju lamm och sju bockar till syndoffer för landet och helgedomen och för Juda. Och kungen befallde Arons söner, prästerna, att offra detta på HERRENS altare.


text:
De slaktade då nötboskapen, och prästerna tog blodet och stänkte det på altaret. Därefter slaktade de baggarna och stänkte blodet på altaret. Sedan slaktade de lammen och stänkte blodet på altaret.


text:
Och prästerna slaktade dem och lät deras blod som syndoffer komma på altaret till försoning för hela Israel. Kungen hade nämligen befallt att dessa brännoffer och syndoffer skulle offras för hela Israel.


text:
<pb/>Han lät leviterna ställa upp sig till tjänstgöring i HERRENS hus med cymbaler, psaltare och harpor, så som David och Gad, kungens siare, och profeten Natan hade befallt. Ty HERREN hade genom sina profeter givit befallning om detta.


text:
Hiskia befallde att man skulle offra brännoffret på altaret. Samtidigt som offret bars fram började HERRENS sång att ljuda tillsammans med trumpeterna under ledning av Davids, Israels kungs, instrument.


text:
Hela församlingen tillbad medan sången sjöngs och trumpeterna ljöd, och detta pågick till dess att brännoffret var fullbordat.


text:
Och kung Hiskia och furstarna befallde leviterna att lova HERREN med Davids och siaren Asafs ord, och de lovsjöng med glädje, de böjde sig ner och tillbad.


text:
<pb/>Hiskia tog då till orda och sade: "Ni har nu blivit vigda åt HERREN. Kom därför hit och för fram slaktoffer och gemenskapsoffer till HERRENS hus." Då förde församlingen fram slaktoffer och gemenskapsoffer, och var och en som i sitt hjärta manades att offra brännoffer gjorde så.


text:
<pb/>Antalet av de brännoffersdjur som församlingen förde fram var 70 tjurar, 100 baggar och 200 lamm - alla dessa var till brännoffer åt HERREN.


text:
Men prästerna var för få och kunde inte flå alla brännoffersdjuren. Därför hjälpte deras bröder leviterna dem, till dess att detta arbete var fullgjort och till dess att prästerna hade helgat sig. Leviterna var nämligen mer angelägna än prästerna att helga sig.


text:
Antalet brännoffer var också stort, och därtill kom fettstyckena av gemenskapsoffren liksom de drickoffer som hörde till brännoffren. På detta sätt blev det ordnat med tjänstgöringen i HERRENS hus.


text:
Och Hiskia och allt folket gladde sig över vad Gud hade berett åt folket, för plötsligt hade detta hänt.


text:
<pb/>Hiskia sände ut bud till hela Israel och Juda och skrev också brev till Efraim och Manasse att de skulle komma till HERRENS hus i Jerusalem för att fira HERRENS, Israels Guds, påsk.


text:
Kungen och hans furstar och hela församlingen i Jerusalem enades om att hålla påskhögtiden i andra månaden.


text:
De kunde nämligen inte fira den genast, eftersom prästerna ännu inte hade helgat sig i tillräckligt antal och folket inte var samlat i Jerusalem.


text:
Och de beslöt att ropa ut i hela Israel, från Beer-Sheba ända till Dan, att man skulle komma och fira HERRENS, Israels Guds, påsk i Jerusalem. Ty de flesta hade inte firat den, så som det var skrivet.


text:
<pb/>Ilbuden begav sig av med breven från kungen och hans furstar, och de drog genom hela Israel och Juda enligt kungens befallning. De sade: "Ni Israels barn, vänd om till HERREN, Abrahams, Isaks och Israels Gud. Då skall han vända om till den kvarleva av er som har räddats undan de assyriska kungarnas hand.


text:
Och var inte som era fäder och bröder, som var trolösa mot HERREN, sina fäders Gud, så att han utlämnade dem åt ödeläggelse, som ni själva har sett.


text:
Var alltså nu inte hårdnackade som era fäder, utan räck HERREN er hand och kom till hans helgedom, som han har helgat för evig tid, och tjäna HERREN, er Gud, så skall hans brinnande vrede vändas från er.


text:
Ty om ni vänder om till HERREN, skall era bröder och era barn finna barmhärtighet hos dem som håller dem fångna, så att de får vända tillbaka till detta land. Ty HERREN, er Gud, är nådig och barmhärtig, och han skall inte vända sitt ansikte från er, när ni vänder om till honom."


text:
<pb/>Ilbuden for från stad till stad i Efraims och Manasses land och ända till Sebulon. Men man skrattade åt dem och hånade dem.


text:
Också i Juda verkade Guds hand, så att han gav dem alla ett endräktigt hjärta till att göra vad kungen och furstarna hade befallt i kraft av HERRENS ord.


text:
<pb/>Mycket folk, en stor församling, kom samman i Jerusalem för att fira det osyrade brödets högtid i andra månaden.


text:
De stod upp och avlägsnade de altaren som fanns i Jerusalem. De tog också bort alla rökelsealtaren och kastade dem i Kidrons dal.


text:
Och på fjortonde dagen i andra månaden slaktade de påskalammet. Prästerna och leviterna, som nu skämdes och därför hade helgat sig, förde vid högtiden fram brännoffer till HERRENS hus.


text:
De inställde sig till tjänstgöring på sina platser, så som det var föreskrivet för dem i gudsmannen Moses lag. Prästerna stänkte med blodet, som de hade tagit emot av leviterna.


text:
Det fanns nämligen många i församlingen som inte hade helgat sig. Därför måste leviterna slakta påskalammen för alla som inte var rena så att de kunde helga dem åt HERREN.


text:
Det var en stor del av folket, många från Efraim och Manasse, Isaskar och Sebulon, som inte hade renat sig utan åt påskalammet på annat sätt än som var föreskrivet. Men Hiskia hade bett för dem och sagt: " HERREN, den gode, må förlåta var och en


text:
som har vänt sitt hjärta till att söka Gud, HERREN, sina fäders Gud, även om han inte är ren efter helgedomens ordning."


text:
<pb/>De av Israels barn som befann sig i Jerusalem firade så det osyrade brödets högtid med stor glädje i sju dagar. Varje dag prisade leviterna och prästerna HERREN med mäktigt ljudande instrument, HERREN till ära.


text:
Hiskia talade vänligt till alla de leviter som hade god insikt i HERRENS tjänst. Och de åt av högtidsoffren under de sju dagarna, samtidigt som de offrade gemenskapsoffer och tackade HERREN, sina fäders Gud.


text:
Hela församlingen enades om att fira högtid i ytterligare sju dagar, och man firade högtid med glädje också under de sju dagarna.


text:
<pb/>Hiskia, Juda kung, hade som offergåva givit församlingen 1 000 tjurar och 7 000 djur av småboskapen, och furstarna hade som offergåva givit 1 000 tjurar och 10 000 djur av småboskapen. Och ett stort antal präster helgade sig.


text:
Hela Juda församling gladde sig med prästerna och leviterna, och det gjorde också hela den församling som hade kommit från Israel, liksom de främlingar som hade kommit från Israels land eller som bodde i Juda.


text:
Glädjen var stor i Jerusalem, ty alltsedan Israels kung Salomos, Davids sons, tid hade inte något sådant som detta skett i Jerusalem.


text:
Prästerna och leviterna stod upp och välsignade folket, och deras röst blev hörd, och deras bön kom till hans heliga boning, till himlen.


text:
<pb/>När allt detta var över, drog alla israeliter som hade varit där ut till Juda städer och slog sönder stoderna, högg ner aserorna och bröt ner offerhöjderna och altarna i hela Juda, Benjamin, Efraim och Manasse, till dess att de hade gjort slut på dem. Sedan vände alla Israels barn tillbaka till sina städer, var och en till sin besittning.


text:
<pb/>Hiskia gav befallning om prästernas och leviternas avdelningar, allteftersom de tillhörde den ena eller den andra avdelningen, så att både präster och leviter fick sina bestämda uppgifter, antingen det gällde att bära fram brännoffer eller gemenskapsoffer eller att förrätta gudstjänst och tacka och lovsjunga i portarna till HERRENS boning.


text:
Kungen gav en del av det han ägde till brännoffren, nämligen till brännoffer morgon och kväll och till brännoffer på sabbaterna, vid nymånaderna och högtiderna, så som det var skrivet i HERRENS lag.


text:
Och han befallde folket som bodde i Jerusalem att ge prästerna och leviterna deras del, för att de skulle kunna hålla fast vid HERRENS undervisning.


text:
<pb/>När denna befallning blev känd, gav Israels barn en riklig förstlingsgåva av säd, vin, olja och honung och av all gröda på marken. De förde fram tionde av allt i riklig mängd.


text:
Och de av Israel och Juda som bodde i Juda städer förde också fram tionde av nötboskap och småboskap, liksom tionde av de heliga gåvor som helgades åt HERREN, deras Gud, och lade dem i högar.


text:
Då svarade översteprästen Asarja, av Sadoks hus, och sade: "Sedan man började föra fram offergåvan till HERRENS hus, har vi ätit och blivit mätta och ändå fått mycket över, för HERREN har välsignat sitt folk. Det som är kvar är denna stora rikedom."


text:
I dem förde man noggrant in offergåvan och tiondet och de heliga gåvorna. Leviten Konanja hade huvudansvaret för arbetet, och hans närmaste man var hans bror Simei.


text:
Jehiel, Asasja, Nahat, Asael, Jerimot, Josabad, Eliel, Jismakja, Mahat och Benaja var tillsyningsmän under Konanja och hans bror Simei enligt beslut av kung Hiskia och Asarja, fursten i Guds hus.


text:
Leviten Kore, Jimnas son, som var dörrvaktare på östra sidan, hade uppsikten över de frivilliga gåvorna åt Gud och skulle fördela HERRENS offergåvor och det högheliga av offren.


text:
Vid hans sida i präststäderna fanns Eden, Minjamin, Jesua, Semaja, Amarja och Sekanja, och de ombesörjde noggrant utdelningen till sina bröder efter deras avdelningar, lika för gammal som ung.


text:
<pb/>Undantagna var alla av mankön som var tre år eller äldre, de som var upptecknade i sina släktregister och som skulle infinna sig i HERRENS hus för att varje dag utföra de för den dagen bestämda sysslorna, enligt de åligganden de hade efter sina avdelningar.


text:
Prästernas släktregister var uppgjort efter deras familjer. Av leviterna var de upptagna som var tjugo år eller äldre enligt deras särskilda åligganden och avdelningar.


text:
I släktregistret skulle de vara upptecknade med alla sina små barn, hustrur, söner och döttrar, så många de var, ty de skulle noggrant förvalta det heliga som heligt.


text:
För dem av Arons söner, prästerna, som bodde på utmarkerna till sina städer, fanns i var särskild stad namngivna män tillsatta som skulle dela ut till alla av mankön bland prästerna och till alla de leviter som var upptecknade i släktregistret vad de hade rätt till.


text:
<pb/>Detta genomförde Hiskia i hela Juda, och han gjorde inför HERREN, sin Gud, vad som var gott, rätt och sant.


text:
Allt han företog sig när han sökte sin Gud, vare sig det gällde tjänstgöringen i Guds hus eller lagen och budorden, gjorde han av hela sitt hjärta, och han var framgångsrik.


text:
<pb/>Sedan Hiskia i trohet hade utfört detta kom Sanherib, kungen i Assyrien, och drog in i Juda och belägrade de befästa städerna och tänkte erövra dem åt sig.


text:
rådgjorde han med sina furstar och sina tappra män om att täppa till vattnet i de källor som låg utanför staden, och de hjälpte honom med detta.


text:
Mycket folk samlades, och man täppte till alla källorna och dämde för bäcken som flöt genom trakten, ty de sade: "Varför skall de assyriska kungarna komma och finna mängder av vatten?"


text:
Han tog också mod till sig och byggde upp muren överallt där den hade raserats, byggde tornen högre och uppförde en annan mur längre ut, befäste Millo i Davids stad och tillverkade skjutvapen och sköldar i stor mängd.


text:
Och han tillsatte krigsbefäl över folket och kallade dem samman till sig på den öppna platsen vid stadsporten, uppmuntrade dem och sade:


text:
"Var frimodiga och starka! Frukta inte och var inte förfärade för kungen i Assyrien och för hela den skara han har med sig, ty med oss är en som är större än den som är med honom.


text:
Med honom är en arm av kött, men med oss är HERREN, vår Gud, och han skall hjälpa oss och föra våra krig." Och folket fick nytt mod genom det som Hiskia, Juda kung, hade talat.


text:
<pb/>Den assyriske kungen Sanherib, som med hela sin krigshär låg framför Lakish, sände sina tjänare till Jerusalem, till Hiskia, Juda kung, och till alla dem av Juda som fanns i Jerusalem och lät säga:


text:
<pb/>"Så säger Sanherib, kungen i Assyrien: Vad är det ni förtröstar på, eftersom ni stannar kvar i det belägrade Jerusalem?


text:
Är det inte Hiskia som bedrar er, så att ni kommer att dö genom hunger och törst? Han säger ju: HERREN, vår Gud, skall rädda oss undan den assyriske kungens hand.


text:
Är det inte Hiskia som har avskaffat hans offerhöjder och altaren och sagt till Juda och Jerusalem: Inför ett enda altare skall ni tillbe, och på detta skall ni tända offereld?


text:
Vet ni inte vad jag och mina fäder har gjort med folken i andra länder? Har väl de gudar som dyrkas av folken i dessa länder någonsin kunnat befria sina länder ur min hand?


text:
Ja, vilket bland alla dessa folk, som mina fäder har gett till spillo, har haft någon gud som förmått rädda sitt folk ur min hand? Men ni menar att er Gud förmår rädda er ur min hand.


text:
Nej, låt inte Hiskia lura och bedra er och tro inte på honom, för ingen gud hos något folk eller i något rike har förmått befria sitt folk ur min hand eller ur mina fäders hand. Hur mycket mindre skall då er Gud kunna befria er ur min hand!"


text:
Han skrev också ett brev för att håna HERREN, Israels Gud, och sade om honom: "Lika lite som de gudar som dyrkas av folken i de andra länderna har kunnat rädda sina folk ur min hand, lika lite skall Hiskias Gud kunna rädda sitt folk ur min hand."


text:
Och till Jerusalems folk, till dem som stod på muren, ropade de med hög röst på judiska för att skrämma dem och göra dem modlösa, så att de sedan skulle kunna inta staden.


text:
Och de talade om Jerusalems Gud på samma sätt som om de främmande folkens gudar, som är verk av människohänder.


text:
Då sände HERREN en ängel som förgjorde hela hären och furstarna och befälhavarna i den assyriske kungens läger, så att han med skam vände tillbaka till sitt land. När han gick in i sin guds hus blev han där nerhuggen med svärd av sina egna söner.


text:
Och HERREN räddade Hiskia och Jerusalems invånare ur den assyriske kungen Sanheribs hand och ur alla andras hand, och han beskyddade dem på alla sidor.


text:
Många förde gåvor till HERREN i Jerusalem och dyrbara gåvor till Hiskia, Juda kung, och Hiskias anseende växte efter detta hos alla hednafolk.


text:
<pb/>Vid den tiden blev Hiskia dödssjuk. Han bad då till HERREN, och HERREN svarade honom och gav honom ett tecken.


text:
Men Hiskia återgäldade inte det goda som han hade fått, utan hans hjärta blev högmodigt, och därför kom vrede över honom och över Juda och Jerusalem.


text:
Men när Hiskia ödmjukade sig mitt i sitt hjärtas högmod och Jerusalems invånare med honom, drabbade HERRENS vrede dem inte i Hiskias dagar.


text:
<pb/>Hiskias rikedom och härlighet var mycket stor. Han byggde sig skattkamrar för silver och guld och ädla stenar, för väldoftande kryddor och för sköldar och alla slags dyrbara gåvor.


text:
Han uppförde också förrådshus för säd, vin och olja samt stall för allt slags boskap, och han skaffade hjordar för sina fållor.


text:
Vidare byggde han städer och förvärvade en mängd får och nötboskap. Gud hade givit honom mycket stora rikedomar.


text:
Det var också Hiskia som täppte till Gihonvattnets övre källa och ledde vattnet neråt, väster om Davids stad. Hiskia lyckades i allt han företog sig.


text:
Och när sändebuden kom från Babels furstar, de som var utsända till honom för att höra sig för om det under som hade skett i landet, lämnade Gud honom för att pröva honom och få veta allt som var i hans hjärta.


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Hiskia och om hans gudfruktiga gärningar, det är skrivet i "Profeten Jesajas, Amos sons, syner", i boken om Judas och Israels kungar.


text:
Hiskia gick till vila hos sina fäder, och man begravde honom på den plats där man går upp till Davids hus gravar. Hela Juda och Jerusalems invånare bevisade honom ära vid hans död. Hans son Manasse blev kung efter honom.


text:
Han byggde på nytt upp de offerhöjder som hans fader Hiskia hade brutit ner. Och han reste altaren åt baalerna och gjorde aseror, och han tillbad och tjänade himlens hela härskara.


text:
Han byggde altaren i HERRENS hus. Det var om detta hus som HERREN hade sagt: "I Jerusalem skall mitt namn vara för evig tid."


text:
Han lät sina barn gå genom eld i Hinnoms sons dal och utövade teckentyderi, svartkonst och trolldom, skaffade sig andebesvärjare och spåmän och gjorde mycket som var ont i HERRENS ögon, så att han väckte hans vrede.


text:
<pb/>Avgudabilden som han gjort ställde han in i Guds hus om vilket Gud hade sagt till David och hans son Salomo: "I detta hus och i Jerusalem som jag har utvalt bland alla Israels stammar, vill jag fästa mitt namn för evig tid.


text:
Jag skall inte mer låta Israel vandra bort från det land som jag har bestämt åt era fäder, om de endast håller fast vid och följer allt vad jag har befallt dem, efter den lag, de stadgar och föreskrifter som de har fått genom Mose."


text:
Men Manasse förledde Juda och Jerusalems invånare, så att de gjorde mer ont än de folk som HERREN hade utrotat för Israels barn.


text:
Då lät HERREN den assyriske kungens arméer komma över dem. De slog Manasse i bojor och fängslade honom med kopparbojor och förde honom till Babel.


text:
Men när han nu var i nöd, bönföll han inför HERREN, sin Gud, och ödmjukade sig djupt för sina fäders Gud.


text:
Och när han på detta sätt bad till honom, bönhörde HERREN honom och lyssnade till hans bön och lät honom komma tillbaka till Jerusalem som kung. Då insåg Manasse att det är HERREN som är Gud.


text:
<pb/>Han byggde en yttermur till Davids stad väster om Gihon i dalen, fram till ingången till Fiskporten och runt omkring Ofel och gjorde den mycket hög. Sedan tillsatte han befälhavare i alla befästa städer i Juda.


text:
Han avlägsnade de främmande gudarna och avgudabilden från HERRENS hus, liksom alla de altaren som han hade byggt på det berg där HERRENS hus stod, och i Jerusalem, och han kastade ut dem utanför staden.


text:
Vidare upprättade han HERRENS altare och offrade gemenskapsoffer och tackoffer på det och uppmanade Juda att tjäna HERREN, Israels Gud.


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Manasse och om hans bön till sin Gud och om de ord som siarna talade till honom i HERRENS, Israels Guds, namn, det står i Israels kungars krönika.


text:
Om hans bön och hur han blev bönhörd, om all hans synd och trolöshet och om de platser där han byggde offerhöjder och ställde upp aseror och gjutna bilder, innan han ödmjukade sig, är skrivet i Hosajs krönika.


text:
Manasse gick till vila hos sina fäder, och man begravde honom där han bodde. Hans son Amon blev kung efter honom.


text:
Han gjorde det som var ont i HERRENS ögon, så som hans fader Manasse hade gjort. Han offrade åt alla de avgudabilder som han fader Manasse hade tillverkat, och han dyrkade dem.


text:
Men han ödmjukade sig inte inför HERREN, så som hans fader Manasse hade gjort, utan han hopade skuld på skuld.


text:
Men folket i landet dödade alla som hade sammansvurit sig mot kung Amon Därefter gjorde folket i landet hans son Josia till kung efter honom.


text:
Han gjorde det som var rätt i HERRENS ögon och vandrade på sin fader Davids vägar och vek inte av vare sig till höger eller till vänster.


text:
<pb/>I sitt åttonde regeringsår, medan han ännu var ung, började Josia söka sin fader Davids Gud, och i det tolfte året började han rena Juda och Jerusalem från offerhöjderna och aserorna och från de utskurna och gjutna avgudabilderna.


text:
Baalsaltarna bröts ner inför honom, solstoderna som stod på dem högg han ner, och aserorna och de utskurna och gjutna avgudabilderna slog han sönder och krossade till stoft, som han strödde ut på de mäns gravar som hade offrat åt dem.


text:
Och sedan han hade brutit ner altarna, krossat aserorna och avgudabilderna till stoft och huggit ner alla solstoder i hela Israels land återvände han till Jerusalem.


text:
<pb/>I sitt artonde regeringsår, medan han höll på att rena landet och templet, sände kung Josia i väg Safan, Asaljas son, och Maaseja, stadens ledare, och kanslern Joa, Joahas son, för att sätta i stånd HERRENS, sin Guds, hus.


text:
De gick till översteprästen Hilkia och lämnade de pengar som hade förts in till Guds hus och som de leviter som höll vakt vid tröskeln hade samlat in från Manasse, Efraim och hela det övriga Israel, liksom från hela Juda och Benjamin och från Jerusalems invånare.


text:
De överlämnade dem till de män som tjänstgjorde som tillsyningsmän i HERRENS hus. Dessa gav sedan pengarna till de arbetare som var sysselsatta vid HERRENS hus med att reparera byggnaden och sätta den i stånd.


text:
Timmermännen och byggnadsarbetarna fick pengarna för att köpa in huggen sten samt trävirke till stockar, som skulle användas för att timra upp de hus som Juda kungar hade förstört.


text:
Männen utförde sitt arbete med plikttrohet. Tillsyningsmän över dem och arbetsledare var Jahat och Obadja, leviter av Meraris släkt, och Sakarja och Mesullam av kehatiternas släkt. Alla dessa leviter var skickliga musiker.


text:
De hade också tillsynen över bärarna och över dem som arbetade vid de olika göromålen. Några av leviterna var också skrivare, tillsyningsmän och dörrvaktare.


text:
<pb/>När de tog ut pengarna som hade flutit in till HERRENS hus, fann prästen Hilkia HERRENS lagbok, som hade blivit given genom Mose.


text:
Då sade Hilkia till skrivaren Safan: "Jag har funnit lagboken i HERRENS hus." Hilkia gav boken åt Safan.


text:
Safan bar boken till kungen och lämnade sin redogörelse till honom. Han sade: "Dina tjänare har gjort allt som de har fått i uppdrag att göra.


text:
De har tömt ut de pengar som fanns i HERRENS hus och har överlämnat dem åt tillsyningsmännen och åt arbetarna."


text:
Skrivaren Safan sade också till kungen: "Prästen Hilkia har gett mig en bok." Och Safan läste ur den inför kungen.


text:
Och kungen befallde Hilkia och Ahikam, Safans son, och Abdon, Mikas son, och skrivaren Safan och Asaja, kungens tjänare och sade:


text:
"Gå och fråga HERREN för mig och för dem som är kvar av Israel och Juda om det som står i den bok som man nu har funnit. Ty HERRENS vrede är stor, och den är utgjuten över oss, därför att våra fäder inte har hållit HERRENS ord och inte har gjort allt som är föreskrivet i denna bok."


text:
<pb/>Och Hilkia och de som kungen hade utsett gick till profetissan Hulda, hustru till Sallum, klädkammarvaktaren, som var son till Tokehat, Hasras son. Hon bodde i Jerusalem, i Nya staden. Och de talade med henne så som de hade blivit tillsagda.


text:
Så säger HERREN: Se, över denna plats och över dem som bor här skall jag låta olycka komma, alla de förbannelser som är skrivna i den bok som man har läst för Juda kung.


text:
De har övergivit mig och tänt offereld åt andra gudar och väckt min vrede genom alla sina händers verk, därför skall min vrede utgjutas över denna plats och skall inte utsläckas.


text:
Men till Juda kung, som har sänt er för att fråga HERREN, till honom skall ni säga: Så säger HERREN, Israels Gud, om de ord du har hört:


text:
Eftersom ditt hjärta veknade och du ödmjukade dig inför Gud när du hörde hans ord mot denna plats och mot dem som bor här, ja, eftersom du ödmjukade dig inför mig och rev sönder dina kläder och grät inför mig, därför har jag också hört dig, säger HERREN.


text:
Jag skall samla dig till dina fäder, och du skall samlas till dem i din grav med frid. Dina ögon skall slippa se all den olycka som jag skall låta komma över denna plats och över dem som bor här." Och de vände tillbaka till kungen med detta svar.


text:
Och kungen gick upp i HERRENS hus med alla Juda män och Jerusalems invånare, med prästerna och leviterna, ja, med allt folket från den störste till den minste. Han läste upp för dem allt som stod i förbundsboken som man hade funnit i HERRENS hus.


text:
Och kungen trädde fram på sin plats och slöt inför HERRENS ansikte det förbundet att de skulle följa HERREN och hålla fast vid hans bud, hans vittnesbörd och stadgar av hela sitt hjärta och av hela sin själ och göra efter förbundets ord, som var skrivna i denna bok.


text:
Han lät alla som fanns i Jerusalem och Benjamin träda in i förbundet. Och Jerusalems invånare handlade efter Guds, sina fäders Guds, förbund.


text:
Josia avlägsnade alla avgudar i de länder som tillhörde Israel och befallde alla som fanns i Israel att tjäna HERREN, sin Gud. Och så länge han levde vek de inte av från HERREN, sina fäders Gud.


text:
<pb/>Josia firade HERRENS påsk i Jerusalem. Man slaktade påska- lammet på fjortonde dagen i första månaden.


text:
Han sade till leviterna som undervisade hela Israel och som var helgade åt HERREN: "Sätt den heliga arken i det hus som Salomo, Davids son, Israels kung, har byggt. Den skall inte mer vara en börda på era axlar. Tjäna nu HERREN, er Gud, och hans folk Israel.


text:
Gör er redo efter era familjer, i era avdelningar, enligt vad David, Israels kung, har föreskrivit och enligt hans son Salomos föreskrifter.


text:
Ställ upp er i helgedomen, ordnade efter era bröders, hela folkets familjer, så att en avdelning av en levitisk familj kommer på varje grupp.


text:
<pb/>Och Josia offrade småboskap för hela folket, dels lamm och dels killingar, 30 000 djur, allt till påskoffer åt dem som var närvarande, samt nötboskap, 3 000 djur. Detta togs från kungens privata egendom.


text:
Hans furstar gav också av fri vilja offergåvor åt folket och åt prästerna och leviterna. Hilkia, Sakarja och Jehiel, furstarna i Guds hus, gav åt prästerna 2 600 lamm och killingar samt nötboskap, 300 djur, till påskoffer.


text:
Och Konanja med Semaja och Netanel, hans bröder, samt Hasabja, Jegiel och Josabad, de främsta bland leviterna, gav som offergåva åt leviterna 5 000 lamm och killingar till påskoffer, samt dessutom nötboskap, 500 djur.


text:
<pb/>På detta sätt blev det ordnat för gudstjänsten. Prästerna och leviterna inställde sig till tjänstgöring på sina platser och efter sina avdelningar, som kungen hade befallt.


text:
De slaktade påskalammet, och prästerna stänkte med blodet som räcktes åt dem, medan leviterna flådde lammen.


text:
Och de avskilde brännoffersstyckena och delade ut dem åt folket efter deras familjer, för att de skulle offra dem åt HERREN, så som det var föreskrivet i Mose bok. På samma sätt gjorde de också med nötboskapen.


text:
Och de stekte påskalammet på eld på föreskrivet sätt. Men köttet från gemenskapsoffret kokade de i grytor, pannor och kittlar och skyndade sig att dela ut det till allt folket.


text:
Sedan lagade de till åt sig själva och åt prästerna, ty prästerna, Arons söner, var upptagna ända till natten med att offra brännoffret och fettstyckena. Därför måste leviterna laga till både åt sig själva och åt prästerna, Arons söner.


text:
Sångarna, Asafs ättlingar, stod på sin plats, som David, Asaf, Heman och kungens siare Jedutun hade befallt, och dörrvaktarna stod var och en vid sin port. De behövde inte gå ifrån sin tjänstgöring, ty deras bröder, leviterna, lagade till åt dem.


text:
<pb/>Så blev den dagen allt ordnat för HERRENS tjänst, så att man firade påskhögtid och offrade brännoffer på HERRENS altare, så som kung Josia hade befallt.


text:
De av Israels barn som var närvarande höll nu påskhögtid och det osyrade brödets högtid i sju dagar.


text:
En påskhögtid som denna hade inte firats i Israel sedan profeten Samuels tid. Ingen av Israels kungar hade hållit en sådan påskhögtid som nu firades av Josia med prästerna och leviterna, hela Juda och dem av Israel som var närvarande samt Jerusalems invånare.


text:
<pb/>Efter allt detta, sedan Josia hade satt templet i gott stånd, drog Neko, kungen i Egypten, upp för att strida vid Karkemis som ligger vid Eufrat, och Josia drog ut mot honom.


text:
Då skickade Neko bud till honom och sade: "Vad har jag med dig att göra, du Juda kung? Det är inte mot dig jag nu kommer, utan mot den fiende jag ligger i krig med, och Gud har befallt mig att skynda. Sluta upp med att stå emot Gud, som är med mig, och tag dig i akt så att han inte förgör dig."


text:
Men i stället för att vända om och lämna honom i fred förklädde Josia sig och gick ut för att strida mot honom utan att höra på Nekos ord, som kom från Guds mun, och man drabbade samman i Megiddopasset.


text:
Bågskyttarnas skott träffade kung Josia, och kungen sade till sina män: "Bär bort mig! Jag är svårt sårad."


text:
Då bar hans män bort honom från vagnen och satte honom i hans andra vagn och förde honom till Jerusalem. Och han dog och blev begravd där hans fäder var begravda. Hela Juda och Jerusalem sörjde Josia.


text:
Och Jeremia sjöng en klagosång över Josia. Alla sångare och sångerskor talade om Josia i sina klagosånger och gör det än i dag. Dessa sånger blev allmänt sjungna i Israel, och de finns upptecknade bland "Klagosångerna".


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Josia och om de fromma gärningar han gjorde enligt det som var skrivet i HERRENS lag,


text:
och om annat som han företog sig under sin första tid såväl som under sin sista, det är skrivet i boken om Israels och Juda kungar.


text:
Kungen i Egypten avsatte honom i Jerusalem och tvingade landet betala en skatt på etthundra talenter silver och en talent guld.


text:
Och kungen i Egypten gjorde hans bror Eljakim till kung över Juda och Jerusalem och ändrade hans namn till Jojakim. Men Neko tog med sig hans bror Joahas och förde honom till Egypten.


text:
<pb/>Jojakim var tjugofem år när han blev kung, och han regerade elva år i Jerusalem. Han gjorde det som var ont i HERRENS, sin Guds, ögon.


text:
Och Nebukadnessar, kungen i Babel, drog upp mot honom och fängslade honom med kopparbojor och förde honom bort till Babel.


text:
En del av kärlen i HERRENS hus förde Nebukadnessar också till Babel, och han satte in dem i sitt palats i Babel.


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Jojakim och om de avskyvärda ting han gjorde och vad som i övrigt blev funnet hos honom, det är skrivet i boken om Israels och Juda kungar. Hans son Jojakin blev kung efter honom.


text:
<pb/>Jojakin var åtta<f>[7]</f> år när han blev kung, och han regerade tre månader och tio dagar i Jerusalem. Han gjorde det som var ont i HERRENS ögon.


text:
I början av följande år lät kung Nebukadnessar hämta honom och förde honom till Babel tillsammans med de dyrbara kärlen i HERRENS hus. Och han gjorde hans bror Sidkia till kung över Juda och Jerusalem.


text:
Han gjorde det som var ont i HERRENS, sin Guds, ögon. Han ödmjukade sig inte under profeten Jeremia, som talade HERRENS ord.


text:
Och han gjorde uppror mot kung Nebukadnessar, som hade tagit en ed av honom vid Gud. Han var hårdnackad och förhärdade sitt hjärta, så att han inte omvände sig till HERREN, Israels Gud.


text:
<pb/>Också alla de ledande prästerna och folket gick allt längre i sin trolöshet mot Gud. De bedrev hednafolkens alla styggelser och orenade HERRENS hus, det som han hade helgat i Jerusalem.


text:
HERREN, deras fäders Gud, skickade sina budskap till dem gång på gång genom sina sändebud, ty han hade medlidande med sitt folk och sin boning.


text:
Men de gjorde narr av Guds sändebud, de föraktade hans ord och hånade hans profeter, till dess att HERRENS vrede över hans folk växte så att det inte mer fanns någon bot.


text:
Då sände han emot dem kaldeernas kung, som dödade deras unga män med svärd i deras helgedom och inte skonade vare sig unga män eller unga kvinnor, inte heller gamla och gråhårsmän. Allt gavs i hans hand.


text:
Och alla kärl i Guds hus, både stora och små, och skatterna i HERRENS hus, liksom de skatter som tillhörde kungen och hans förnämsta män, allt förde han till Babel.


text:
De satte eld på Guds hus och bröt ner Jerusalems mur. Alla stadens palats brände de upp i eld och förstörde alla dyrbara föremål.


text:
Dem som hade undkommit svärdet förde han bort i fångenskap till Babel, och de blev slavar åt honom och hans söner till dess att perserna kom till makten.


text:
HERRENS ord genom Jeremias mun skulle uppfyllas, nämligen att landet skulle få gottgörelse för sina sabbater - så länge det låg öde hade det sabbat - till dess att sjuttio år hade gått.


text:
<pb/>För att HERRENS ord genom Jeremia skulle uppfyllas hände sig i den persiske kungen Koresh första regeringsår att HERREN påverkade perserkungen Koresh sinne så att han över hela sitt rike lät utropa följande som också skriftligt kungjordes:


text:
<pb/>"Så säger Koresh, kungen i Persien: HERREN, himmelens Gud, har givit mig alla riken på jorden, och han har befallt mig att bygga ett hus åt honom i Jerusalem i Juda. Den bland er som tillhör hans folk må bege sig dit upp, och hans Gud ska vara med honom."


text:
<pb/>Detta hände i den persiske kungen Koresh första regeringsår.<f>[1]</f> För att HERRENS ord genom Jeremia skulle uppfyllas, påverkade HERREN den persiske kungen Koresh sinne, så att han över hela sitt rike lät utropa följande som också skriftligt kungjordes:


text:
<pb/>"Så säger Koresh, kungen i Persien: HERREN, himmelens Gud, har givit mig alla riken på jorden, och han har befallt mig att bygga ett hus åt honom i Jerusalem i Juda.


text:
Den bland er som tillhör hans folk må bege sig upp till Jerusalem i Juda för att bygga upp HERRENS, Israels Guds, hus, och hans Gud skall vara med honom. Han är den Gud som bor i Jerusalem.


text:
Alla som finns kvar skall få hjälp av folket på den ort där de bor som främlingar. De skall få silver och guld, gods och boskap, förutom vad som frivilligt ges till Guds hus i Jerusalem."


text:
<pb/>Huvudmännen för Juda och Benjamins familjer, prästerna och leviterna, alla de vilkas sinne Gud hade påverkat, gjorde sig beredda att ge sig i väg för att bygga upp HERRENS hus i Jerusalem.


text:
Och alla som bodde i deras närhet hjälpte dem med silverkärl, guld, gods och boskap och med dyrbara gåvor, förutom alla frivilliga gåvor.


text:
<pb/>Kung Koresh lät hämta fram de föremål som hade tillhört HERRENS hus men som Nebukadnessar hade fört bort från Jerusalem och låtit sätta in i sin guds hus.


text:
Koresh, kungen i Persien, överlämnade dem åt skattmästaren Mitredat, som räknade upp dem åt Sesbassar, fursten i Juda.


text:
Antalet guldkärl och silverkärl var tillsammans 5 400. Allt detta förde Sesbassar med sig, när de som hade varit tillfångatagna begav sig från Babel till Jerusalem.


text:
<pb/>Dessa var de män från provinsen Judeen som drog upp från den landsflykt och fångenskap i Babel dit de hade blivit bortförda av Nebukadnessar, kungen i Babel, och som vände tillbaka till Jerusalem och Juda, var och en till sin stad.


text:
De följde med Serubbabel, Jesua, Nehemja, Seraja, Reelaja, Mordokaj, Bilsan, Mispar, Bigvaj, Rehum och Baana. Detta var antalet män av Israels folk:


text:
<pb/>av dörrvaktarnas barn: Sallums barn, Aters barn, Talmons barn, Ackubs barn, Hatitas barn och Sobajs barn: tillsammans 139.


text:
<pb/>Dessa var de som begav sig hem från Tel-Mela, Tel-Harsa, Kerub, Addam och Immer, men som inte kunde uppge sina familjer och sin släkt eller om de tillhörde Israel:


text:
<pb/>Av prästernas barn: Habajas barn, Hackos barn, Barzillajs barn, en man som hade tagit en av gileaditen Barzillajs döttrar till hustru och blivit uppkallad efter dem.


text:
Dessa sökte efter sina släktregister men kunde inte finna dem. Därför betraktades de som orena och utestängdes från prästämbetet.


text:
Ståthållaren sade till dem att de inte skulle få äta av det högheliga, förrän en präst trädde fram med urim och tummim.


text:
<pb/>När de kom till HERRENS hus i Jerusalem, gav somliga av huvudmännen för familjerna frivilliga gåvor till Guds hus, för att det åter skulle byggas upp på sin plats.


text:
De gav efter vad var och en förmådde: till arbetskassan 61 000 dariker i guld och 5 000 minor i silver och dessutom 100 prästskrudar.


text:
<pb/>Prästerna, leviterna, en del av folket, sångarna, dörrvaktarna och tempeltjänarna bosatte sig i sina städer, hela Israel i sina städer.


text:
<pb/>När sjunde månaden<f>[2]</f> kom och Israels barn bodde i sina städer, samlades folket som en man i Jerusalem.


text:
<pb/>Jesua, Josadaks son, och hans bröder, prästerna, och Serubbabel, Sealtiels son, och hans bröder, började bygga Israels Guds altare för att offra brännoffer där, så som det var föreskrivet i gudsmannen Moses lag.


text:
De uppförde altaret på dess plats, eftersom de var rädda för folken som bodde där i landet. På altaret offrade de brännoffer åt HERREN, morgonens och aftonens brännoffer.


text:
De firade lövhyddohögtiden, som det var föreskrivet och offrade brännoffer varje dag till ett bestämt antal.


text:
Sedan offrade de det dagliga brännoffret och de offer som hörde till nymånaderna och till alla HERRENS övriga helgade högtider, och alla de offer som de frivilligt bar fram åt HERREN.


text:
Den första dagen i sjunde månaden började de offra brännoffer åt HERREN, innan grunden till HERRENS tempel ännu var lagd.


text:
<pb/>De gav pengar åt stenhuggare och snickare och även matvaror, dryckesvaror och olja till sidonierna och tyrierna, för att dessa sjövägen skulle föra cederträ från Libanon till Jafo i enlighet med det tillstånd som den persiske kungen Koresh hade givit dem.


text:
I det andra årets andra månad,<f>[3]</f> sedan de hade kommit till Guds hus i Jerusalem, sattes arbetet igång av Serubbabel, Sealtiels son, och av Jesua, Josadaks son, och deras övriga bröder, prästerna och leviterna, och av alla dem som hade kommit till Jerusalem från fångenskapen. Det började med att de anställde de leviter som var tjugo år gamla eller mer till att leda arbetet på HERRENS hus.


text:
Jesua med sina söner och bröder och Kadmiel med sina söner, Juda söner, så även Henadads söner med sina söner och bröder, leviterna, åtog sig som en man att ha uppsikt över dem som arbetade på Guds hus.


text:
<pb/>När byggnadsarbetarna lade grunden till HERRENS tempel, intog prästerna sina platser i ämbetsskrud och med trumpeter. Tillsammans med leviterna, Asafs söner, prisade de HERREN med cymbaler efter den anvisning Israels kung David hade givit.


text:
De sjöng lov och pris till HERREN: "Han är god, hans nåd mot Israel varar i evighet." Hela folket jublade högt och prisade HERREN för att grunden till HERRENS hus var lagd.


text:
Men många av prästerna och leviterna och huvudmännen för familjerna, de gamla som hade sett det förra huset, grät högt när de såg grunden läggas till detta hus. Många andra jublade och var så glada att de ropade med hög röst.


text:
Man kunde inte skilja mellan det högljudda, glada jubelropet och folkets högljudda gråt, ty folket ropade så högt att ljudet hördes vida omkring.


text:
<pb/>När motståndarna till Juda och Benjamin fick höra att de som hade kommit tillbaka från fångenskapen höll på att bygga ett tempel åt HERREN, Israels Gud,


text:
gick de till Serubbabel och till huvudmännen för familjerna och sade till dem: "Låt oss bygga tillsammans med er, för vi söker er Gud liksom ni, och vi har offrat åt honom ända sedan den assyriske kungen Esarhaddon lät föra oss hit."


text:
Men Serubbabel och Jesua och de övriga huvudmännen för Israels familjer sade till dem: "Ni får inte tillsammans med oss bygga ett hus åt vår Gud. Vi skall själva bygga huset åt HERREN, Israels Gud, så som den persiske kungen Koresh har befallt oss."


text:
De lejde män som motarbetade dem och gjorde deras planer om intet, så länge Koresh, kungen i Persien levde och sedan ända till dess att Darejaves,<f>[4]</f> kungen i Persien, började regera.


text:
<pb/>När Ahasveros<f>[5]</f> regerade skrev man i början av hans regeringstid ett brev som anklagade dem som bodde i Juda och Jerusalem.


text:
<pb/>Och på Artasastas<f>[6]</f> tid skrev Bislam, Mitredat och Tabeel och hans andra ämbetsbröder till Artasasta, kungen i Persien. Brevet var skrivet på arameiska och med arameiska bokstäver.


text:
<pb/>Likaså skrev rådsherren Rehum och skrivaren Simsaj ett brev om Jerusalem till kung Artasasta med följande innehåll:


text:
<pb/>"Från rådsherren Rehum och skrivaren Simsaj och de andra, deras medbröder från Dina och Afarsatka, Tarpela, Afaras, Erek, Babel, Susan, Deha, Elam


text:
och de andra folk som den store och mäktige Asenappar<f>[7]</f> hade fört bort och låtit bosätta sig i staden Samaria och på annat håll i landet, på andra sidan floden och så vidare


text:
- detta är en avskrift av det brev som de sände till honom - till kung Artasasta: "Från dina tjänare, männen på andra sidan floden och så vidare.


text:
<pb/>Må det komma till konungens kännedom att de judar som gav sig i väg från dig har kommit hit till oss i Jerusalem. De håller nu på att bygga upp den upproriska och onda staden, de sätter murarna i stånd och förbättrar grundvalarna.


text:
Konungen bör nu veta att om denna stad byggs upp och murarna sätts i stånd, kommer de varken att betala skatt eller tull eller vägpengar, och det kommer att skada kungarnas inkomster.


text:
Eftersom vi äter palatsets salt<f>[8]</f> och det inte är rätt att vi ser hur konungen kan lida skada, sänder vi nu denna skrivelse och låter konungen veta detta,


text:
så att man kan forska i dina fäders krönikor. Du skall då i dessa krönikor finna att denna stad har varit en upprorisk stad, till skada för kungar och länder. Sedan gammalt har man där anstiftat oroligheter, och därför har också denna stad blivit förstörd.


text:
Vi låter nu konungen veta att om denna stad byggs upp igen och dess murar sätts i stånd, kommer konungen till följd av det inte mer att ha någon besittning i landet på andra sidan floden."


text:
<pb/>Kungen sände detta svar: "Till rådsherren Rehum och skrivaren Simsaj och de andra, deras medbröder, som bor i Samaria och i det övriga landet på andra sidan floden. Frid och så vidare.


text:
Sedan jag hade befallt att man skulle göra efterforskningar, fann man att denna stad ända sedan gammalt har brukat sätta sig upp mot kungar och att uppror och oroligheter har anstiftats där.


text:
I Jerusalem har också funnits mäktiga kungar, som härskat över allt land som ligger på andra sidan floden. Skatt, tull och vägpengar har givits till dem.


text:
Utfärda därför en befallning att man hindrar dessa män att bygga upp denna stad, till dess jag befaller det.


text:
<pb/>Så snart det som stod i kung Artasastas skrivelse hade blivit läst för Rehum och skrivaren Simsaj och deras medbröder, gick de till judarna i Jerusalem och hindrade dem med våld och makt.


text:
<pb/><f>[9]</f> Så upphörde nu arbetet på Guds hus i Jerusalem. Det blev förhindrat ända till den persiske kungen Darejaves andra regeringsår.<f>[10]</f>


text:
<pb/>Och profeten Haggai och Sakarja,<f>[11]</f> Iddos son, profeterade för judarna i Juda och Jerusalem i Israels Guds namn, som de var uppkallade efter.


text:
Serubbabel, Sealtiels son, och Jesua, Josadaks son, började då bygga på Guds hus i Jerusalem. Guds profeter var med dem och hjälpte dem.


text:
<pb/>Vid samma tid kom Tattenaj, som var ståthållare i landet på andra sidan floden, och Setar-Bosenaj och deras medbröder till dem och sade så till dem: "Vem har befallt er att bygga detta hus och att sätta denna mur i stånd?"


text:
Guds öga vakade över judarnas äldste, så att man inte kunde lägga något hinder i vägen för dem, innan saken hade kommit inför Darejaves och de hade fått brev tillbaka från honom om detta.


text:
<pb/>Detta är vad som stod skrivet i det brev som Tattenaj, ståthållaren i landet på andra sidan floden, och Setar-Bosenaj och hans medbröder, afarsekiterna, som bodde på andra sidan floden, sände till kung Darejaves.


text:
De sände nämligen en redogörelse till honom, och i den stod det: "Må frid i allt vara med konung Darejaves.


text:
<pb/>Må det komma till konungens kännedom att vi kom till provinsen Judeen, till den store Gudens hus. Detta håller man nu på att bygga upp med stora stenar, och i väggarna lägger man in trävirke. Arbetet bedrivs med omsorg och går snabbt framåt under deras ledning.


text:
Vi frågade dem också vad de hette för att vi skulle kunna underrätta dig om det och för att kunna skriva upp namnen på de män som stod i spetsen för dem.


text:
<pb/>Detta var det svar som de gav oss: Vi är tjänare till himlens och jordens Gud, och vi bygger på nytt upp det hus som för många år sedan stod här och som en stor kung i Israel hade byggt och gjort färdigt.


text:
Men eftersom våra fäder gjorde himmelens Gud vred, gav han dem i kaldeen Nebukadnessars, den babyloniske kungens, hand. Han förstörde detta hus och förde bort folket till Babel.


text:
Men i sitt första regeringsår gav den babyloniske kungen Koresh befallning om att man skulle bygga upp detta Guds hus.


text:
Dessutom lät kung Koresh från templet i Babel hämta de kärl av guld och silver som hade tillhört Guds hus men som Nebukadnessar hade tagit ur templet i Jerusalem och fört till templet i Babel. Kung Koresh gav dem åt en man vid namn Sesbassar, som han hade tillsatt som ståthållare.


text:
Till honom sade han: Tag dessa kärl och far i väg och bär in dem i templet i Jerusalem och låt Guds hus bli uppbyggt på sin plats.


text:
Så kom denne Sesbassar hit och lade grunden till Guds hus i Jerusalem. Från den tiden och ända till nu har man byggt på det, och det är ännu inte färdigt.


text:
<pb/>Om konungen finner för gott, må man göra efterforskningar i konungens skattkammare i Babel för att ta reda på om kung Koresh har givit befallning att bygga detta Guds hus i Jerusalem. Därefter må konungen meddela oss sin vilja om det."


text:
<pb/>Då gav kung Darejaves befallning att man skulle göra efterforskningar i arkiven i skattkammaren i Babel.


text:
<pb/>"I sitt första regeringsår gav kung Koresh denna befallning om Guds hus i Jerusalem: Huset skall byggas upp och vara en plats där man bär fram offer. Grunden skall läggas fast. Det skall byggas sextio alnar högt och sextio alnar brett


text:
med tre varv stora stenar och med ett varv nytt trävirke. Vad som fordras för omkostnaderna skall betalas ut från kungens hus.


text:
De kärl av guld och silver i Guds hus som Nebukadnessar tog ur templet i Jerusalem och förde till Babel, skall man också lämna tillbaka, så att de på nytt kommer till sin plats i templet i Jerusalem, och man skall sätta in dem i Guds hus."


text:
<pb/>"Nu skall du Tattena, som är ståthållare i landet på andra sidan floden, och du Setar-Bosenaj och era medbröder afarsekiterna på andra sidan floden, hålla er borta därifrån.


text:
Lämna arbetet på detta Guds hus i fred. Judarnas ståthållare och äldste skall bygga detta Guds hus på dess plats.


text:
Härmed ger jag befallning om hur ni skall gå till väga med judarnas äldste, när de bygger på detta Guds hus. Av de pengar som konungen får i skatt från landet på andra sidan floden skall det som fordras för omkostnaderna fullt ut betalas till dessa män, så att arbetet inte avbryts.


text:
Vad de behöver, ungtjurar, baggar och lamm till brännoffer åt himlens Gud, liksom vete, salt, vin och olja, skall efter uppgift av prästerna i Jerusalem utan försummelse lämnas ut till dem dag för dag.


text:
Så skall de kunna bära fram offer till en ljuvlig doft åt himmelens Gud och be för konungens och hans söners liv.


text:
<pb/>Härmed befaller jag att om någon överträder denna förordning, så skall en bjälke brytas loss ur hans hus, och på den skall man hänga upp honom. Hans hus skall förvandlas till en sophög, därför att han har gjort så.


text:
Må den Gud som har låtit sitt namn bo där, slå ner alla kungar och folk som räcker ut sin hand för att överträda denna förordning och för att förstöra detta Guds hus i Jerusalem. Jag, Darejaves, ger denna befallning. Se till att den blir noggrant utförd!"


text:
<pb/>Eftersom kung Darejaves hade sänt ut en sådan befallning, blev den noggrant utförd av Tattenaj, ståthållaren i landet på andra sidan floden, och av Setar-Bosenaj liksom av deras medbröder.


text:
Judarnas äldste byggde vidare och gjorde stora framsteg i arbetet genom profeterna Haggais och Sakarjas, Iddos sons, profetiska tal. Man byggde och avslutade det så som Israels Gud hade befallt och som Koresh och Darejaves och Artasasta,<f>[12]</f> den persiske kungen, hade befallt.


text:
<pb/>Huset blev färdigt till den tredje dagen i månaden Adar i kung Darejaves sjätte regeringsår.<f>[13]</f>


text:
Israels barn, prästerna och leviterna och de övriga som hade kommit tillbaka från fångenskapen, firade med glädje invigningen av detta hus.


text:
Till invigningen av Guds hus offrade man 100 tjurar, 200 baggar och 400 lamm, och som syndoffer för hela Israel, 12 bockar, som var lika med antalet av Israels stammar.


text:
Man anställde prästerna efter deras skiften och leviterna efter deras avdelningar för att de skulle förrätta Guds tjänst i Jerusalem, så som det var föreskrivet i Moses bok.


text:
<pb/>De som hade kommit tillbaka från fångenskapen firade påskhögtid på fjortonde dagen i första månaden.


text:
Prästerna och leviterna hade då alla renat sig, så att de var rena. De slaktade påskalammet för alla dem som hade kommit tillbaka från fångenskapen och för sina bröder prästerna, liksom för sig själva.


text:
De israeliter som hade kommit tillbaka från fångenskapen åt av det liksom alla de som hade avskilt sig från hednafolkens orenhet för att söka HERREN, Israels Gud.


text:
De firade det osyrade brödets högtid med glädje i sju dagar, ty HERREN hade gjort dem glada och vänt den assyriske kungens hjärta till dem, så att han understödde dem i arbetet på Guds, Israels Guds, hus.


text:
<pb/>Efter någon tid, under den persiske kungen Artasastas regering, begav sig Esra hem från Babel. Esra var son till Seraja, son till Asarja, son till Hilkia,


text:
Denne Esra var skriftlärd och mycket kunnig i Mose lag, den lag som HERREN, Israels Gud, hade givit. Kungen gav honom allt han begärde, eftersom HERRENS, hans Guds, hand var över honom.


text:
Också en del av Israels barn och av prästerna, leviterna, sångarna, dörrvaktarna och tempeltjänarna begav sig upp till Jerusalem i Artasastas sjunde regeringsår.<f>[14]</f>


text:
Den första dagen i första månaden blev det nämligen bestämt att man skulle lämna Babel, och på första dagen i femte månaden kom han till Jerusalem, eftersom Guds goda hand var över honom


text:
Ty Esra hade vänt sitt hjärta till att studera HERRENS lag och leva efter den och att lära ut lag och rätt i Israel.


text:
<pb/>Så stod det i den skrivelse som kung Artasasta gav prästen Esra, den skriftlärde, han som var kunnig i det som HERREN hade befallt och stadgat för Israel:


text:
<pb/>"Artasasta, konungarnas konung, till prästen Esra, han som är lärare i himmelens Guds lag, och så vidare.


text:
<pb/>Jag befaller att var och en av Israels folk och av dess präster och leviter som bor i mitt rike och som vill fara till Jerusalem, skall resa med dig.


text:
Konungen och hans sju rådgivare sänder i väg dig för att undersöka om förhållandena i Juda och Jerusalem är efter din Guds lag, som är i din hand.


text:
Du skall föra dit silver och guld som konungen och hans rådgivare frivilligt har givit till Israels Gud, han som bor i Jerusalem.


text:
Likaså skall du ta med dig allt det silver och guld som du kan få i hela Babel tillsammans med de frivilliga gåvor som folket och prästerna ger till sin Guds hus i Jerusalem.


text:
<pb/>För dessa pengar skall du samvetsgrant köpa tjurar, baggar, lamm och sådant som behövs till de matoffer och drickoffer som hör till. Detta skall du offra på altaret i er Guds hus i Jerusalem.


text:
Gör vad du och dina bröder finner lämpligt att göra, enligt er Guds vilja, med det silver och guld som blir över.


text:
Vad du måste betala för det som ytterligare behövs till din Guds hus, skall du utbetala ur konungens skattkammare.


text:
<pb/>Jag, kung Artasasta, befaller alla skattmästare i landet på andra sidan floden att allt vad prästen Esra, som är lärare i himmelens Guds lag, begär av er, det skall noggrant göras och ges,


text:
upp till 100 talenter silver, 100 korer vete, 100 bat vin och 100 bat olja och därtill salt så mycket som behövs.


text:
Allt vad himmelens Gud befaller skall noggrant göras och ges till himmelens Guds hus, för att inte vrede skall komma över konungens och hans söners rike.


text:
Vi kungör för er att ingen skall ha makt att lägga skatt, tull eller vägpengar på någon präst eller levit, sångare, dörrvaktare, tempeltjänare eller annan tjänare i detta Guds hus.


text:
<pb/>Och du, Esra, skall efter den vishet du fått av Gud, utse domare och lagkloka som skall skipa rätt bland allt folket i landet på andra sidan floden, alla dem som känner din Guds lagar. Om någon inte känner dessa, skall ni lära honom dem.


text:
Den som inte följer din Guds lag och konungens lag, skall omgående dömas, antingen till döden eller till förvisning eller till indragning av egendom eller till fängelse."


text:
<pb/>"Välsignad vare HERREN, våra fäders Gud, som ingav kungen i hjärtat att han skulle smycka HERRENS hus i Jerusalem,


text:
och som lät mig finna nåd inför kungen och hans rådgivare och inför alla kungens mäktiga furstar. Eftersom HERRENS, min Guds, hand var över mig fattade jag mod och samlade en del av huvudmännen i Israel för att de skulle resa med mig."


text:
<pb/>Dessa var de huvudmän för familjerna som under kung Artasastas regering lämnade Babel tillsammans med mig och som här nämns efter sina släkter:


text:
av Sekanjas söner, av Pareos söner, Sakarja och med honom i släktregistret upptagna män, etthundrafemtio,


text:
av Adonikams söner några som kom senare, vilka hette Elifelet, Jegiel och Semaja, och med dem 60 män,


text:
<pb/>Jag samlade dessa vid den flod som flyter till Ahava, och vi slog läger där i tre dagar. Men när jag närmare gav akt på folket och prästerna, fann jag inga leviter där.


text:
Då sände jag bud efter huvudmännen Elieser, Ariel, Semaja, Elnatan, Jarib, Elnatan, Natan, Sakarja och Mesullam och lärarna Jojarib och Elnatan.


text:
Jag befallde dem att gå till Iddo, huvudmannen i Kasifja, och jag lade i deras mun vad de skulle säga till Iddo och hans bror och till tempeltjänarna i Kasifja, för att man skulle sända till oss sådana som skulle tjäna vår Guds hus.


text:
Eftersom vår Guds goda hand var över oss, sände de till oss en förståndig man, en ättling till Maheli, som var son till Levi, Israels son, liksom Serebja med hans söner och bröder, 18 män,


text:
Dessutom sände de 220 av tempeltjänarna, som alla inskrevs med namn, dessa som David och hans hövdingar utsett till leviternas tjänst.


text:
<pb/>Vid floden Ahava lät jag utlysa en fasta, för att vi skulle ödmjuka oss inför vår Gud och be honom om en lyckosam resa för oss, våra kvinnor och barn och alla våra ägodelar.


text:
Ty jag skämdes för att be kungen om soldater och ryttare till vårt beskydd mot fiender på vägen. Vi hade ju sagt till kungen: "Vår Guds hand är över alla dem som söker honom, så att det går dem väl, men hans makt och hans vrede är emot alla som överger honom."


text:
<pb/>Jag avskilde tolv av de främsta bland prästerna liksom Serebja och Hasabja och med dem tio av deras bröder.


text:
Jag vägde upp åt dem silvret och guldet och kärlen, den gåva som kungen, hans rådgivare och överstar och alla de israeliter som var där hade gett till vår Guds hus.


text:
Jag vägde upp åt dem 650 talenter silver och silverkärl till ett värde av 100 talenter, likaså 100 talenter guld,


text:
20 bägare av guld till ett värde av 1 000 dariker, samt 2 000 kärl av fin, glänsande koppar, dyrbara som guld.


text:
Jag sade till dem: "Ni är helgade åt HERREN, och kärlen är helgade och silvret och guldet är en frivillig gåva åt HERREN, era fäders Gud.


text:
Vaka över det och bevara det, till dess att ni får väga upp det i Jerusalem i kamrarna i HERRENS hus inför de främsta bland prästerna och leviterna och de främsta inom Israels familjer."


text:
Då tog prästerna och leviterna emot det uppvägda, silvret, guldet och kärlen för att föra det till Jerusalem, till vår Guds hus.


text:
<pb/>Vi bröt upp från floden Ahava på tolfte dagen i första månaden för att resa till Jerusalem. Vår Guds hand var över oss och han räddade oss från fiender och bakhåll på vägen.


text:
Men på fjärde dagen vägdes silvret, guldet och kärlen upp i vår Guds hus och överlämnades åt prästen Meremot, Urias son. Med honom var också Eleasar, Pinehas son, och likaså leviterna Josabad, Jesuas son, och Noadja, Binnujs son.


text:
<pb/>De landsflyktiga som hade kommit tillbaka från fångenskapen offrade som brännoffer åt Israels Gud 12 tjurar för hela Israel, 96 baggar, 77 lamm och 12 syndoffersbockar, alltsammans som brännoffer åt HERREN.


text:
De överlämnade kungens förordning till kungens satraper och till ståthållarna i landet på andra sidan floden, och dessa understödde folket och Guds hus.


text:
<pb/>Då detta var fullgjort kom några av furstarna fram till mig och sade: "Varken folket i Israel eller prästerna eller leviterna har hållit sig avskilda från de främmande folken och från de avskyvärda handlingar som utförts av dem, av kananeerna, hetiterna, periseerna, jebusiterna, ammoniterna, moabiterna, egyptierna och amoreerna.


text:
Ty de har tagit hustrur åt sig och åt sina söner bland deras döttrar, och så har det heliga släktet blandat sig med de främmande folken. Furstarna och föreståndarna har varit de första att begå sådan otrohet."


text:
När jag hörde detta, rev jag sönder min livrock och min kåpa och ryckte av mig hår och skägg och blev sittande i djup sorg.


text:
Då kom alla de som fruktade Israels Guds ord och samlade sig omkring mig på grund av den otrohet som de hemkomna fångarna hade begått. Jag blev sittande i min djupa sorg ända fram till aftonoffret.


text:
<pb/>Men när det var dags för aftonoffret, steg jag upp från min bedrövelse med sönderriven livrock och kåpa. Jag föll ner på mina knän och räckte ut mina händer till HERREN, min Gud,


text:
och sade: "Min Gud, jag skäms och blygs för att upplyfta mitt ansikte till dig, min Gud, för våra missgärningar har växt oss över huvudet, och vår skuld är så stor att den når upp till himlen.


text:
Från våra fäders dagar ända till denna dag har vår skuld varit stor. För våra missgärningars skull har vi med våra kungar och präster lämnats i främmande kungars hand och har drabbats av svärd, fångenskap, plundring och skam, så som det sker med oss än i dag.


text:
Men nu har HERREN, vår Gud, bevisat oss ett litet ögonblick av nåd. Han har låtit en räddad skara bli kvar av oss och gett oss fotfäste på sin heliga plats, för att han, vår Gud, skulle låta ljus gå upp för våra ögon och ge oss andrum i vårt slaveri.


text:
Ty slavar är vi. Men i vårt slaveri har vår Gud inte övergett oss utan låtit oss finna nåd inför Persiens kungar så att de gav oss mod och kraft till att återupprätta vår Guds hus och bygga upp dess ruiner och han har gett oss en skyddad plats i Juda och Jerusalem.


text:
som du gav genom dina tjänare profeterna, när du sade: Det land som ni kommer till för att ta i besittning, är ett orent land genom de främmande folkens orenhet och genom de avskyvärda handlingar som de har uppfyllt det med, från den ena änden till den andra.


text:
Därför skall ni inte ge era döttrar åt deras söner och ta deras döttrar till hustrur åt era söner. Ni skall aldrig någonsin bry er om dessa folk eller söka deras välfärd eller lycka. Då skall ni bli starka och få äta av landets goda och lämna det till besittning åt era barn för alltid.


text:
Efter allt det som har drabbat oss genom våra onda gärningar och genom den stora skuld vi har dragit på oss har du, vår Gud, ändå skonat oss mer än vi förtjänade och gett oss en räddning som denna.


text:
Skulle vi då på nytt bryta mot dina bud och genom giftermål förena oss med folk som bedriver sådana avskyvärda ting? Skulle du då inte bli så vred på oss att du förgjorde oss, så att ingenting mer fanns kvar och ingen räddning fanns?


text:
HERRE, Israels Gud, du är rättfärdig, eftersom vi denna dag finns kvar som en räddad kvarleva. Se, nu ligger vi här i vår skuld inför dig. Efter det som har hänt kan ingen bestå inför dig."


text:
<pb/>Medan Esra låg där gråtande framför Guds hus och bad och bekände, samlades män, kvinnor och barn omkring honom, en mycket stor skara av Israels folk. Också folket grät bittert.


text:
Sekanja, Jehiels son, av Ulams barn, sade till Esra: "Vi har varit otrogna mot vår Gud genom att ta till oss främmande kvinnor från de andra folken här i landet. Men ännu finns det hopp för Israel i den sak det gäller.


text:
Låt oss nu sluta ett förbund med vår Gud att skilja oss från alla sådana kvinnor och deras barn. Detta råd kommer från HERREN och från de män, som fruktar vår Guds bud. Låt oss följa lagen.


text:
Stå upp, för den uppgiften faller på dig, och vi skall vara med dig. Fatta mod och gå till handling!"


text:
<pb/>Då steg Esra upp och lät de främsta bland prästerna och leviterna och hela Israel avlägga en ed att de skulle göra som man hade sagt. Och de svor eden.


text:
Sedan reste Esra sig från platsen framför Guds hus och gick in i Johanans, Eljasibs sons, tempelkammare. När han hade kommit dit, kunde han varken äta eller dricka. Så sörjde han över den otrohet som de hemkomna fångarna hade gjort sig skyldiga till.


text:
<pb/>I Juda och Jerusalem lät man utropa bland alla dem som hade kommit tillbaka från fångenskapen att de skulle samlas i Jerusalem.


text:
Den som i enlighet med furstarnas och de äldstes beslut inte kom inom tre dagar skulle få allt han ägde förstört, och själv skulle han avskiljas från de hemkomna fångarnas församling.


text:
Då samlades alla Juda och Benjamins män i Jerusalem på den tredje dagen, det vill säga den tjugonde dagen i nionde månaden. Hela folket stannade på den öppna platsen vid Guds hus. De darrade både på grund av den sak det gällde och på grund av det kraftiga regnet.


text:
<pb/>Prästen Esra steg fram och sade till dem: "Ni har varit otrogna genom att ni har tagit till er främmande kvinnor och därigenom ökat Israels skuld.


text:
Men bekänn nu inför HERREN, era fäders Gud, och gör hans vilja. Skilj er från de andra folken här i landet och från de främmande kvinnorna."


text:
Men folket är talrikt, och det är nu regntid och man kan inte stå här ute. Detta är inte heller ett ärende som kan slutföras på en dag eller två, för det är många av oss som har syndat i denna sak.


text:
Låt därför våra ledare handla på hela folkets vägnar. Och låt alla i våra städer, som har tagit till sig främmande kvinnor, infinna sig på bestämda tider, och tillsammans med dem de äldste och domarna i varje stad, tills vi har vänt bort ifrån oss vår Guds vrede som brinner på grund av denna sak."


text:
Endast Jonatan, Asaels son, och Jaseja, Tikvas son, gick emot detta, och Mesullam tillsammans med leviten Sabbetaj understödde dem.


text:
<pb/>Men de som hade kommit tillbaka från fångenskapen gjorde som man hade sagt. Man utsåg prästen Esra och några av huvudmännen för familjerna, alla namngivna. På första dagen i tionde månaden satte de sig för att undersöka saken.


text:
Den första dagen i första månaden hade de avslutat undersökningarna om allt som rörde de män som hade tagit till sig främmande kvinnor.


text:
<pb/>Bland prästernas söner visade det sig att följande hade tagit till sig främmande kvinnor: Av Jesuas, Josadaks sons, barn och hans bröder: Maaseja, Elieser, Jarib och Gedalja.


text:
<pb/>De gav sin hand på att de skulle avlägsna sina kvinnor från sig och de skulle bära fram en bagge som skuldoffer för den skuld de hade ådragit sig:


text:
<pb/>Av det övriga Israel: av Pareos barn: Ramja, Issia, Malkia, Mijamin, Eleasar, Malkia och Benaja,


text:
<pb/>Alla dessa hade tagit främmande kvinnor till hustrur. Bland dessa fanns kvinnor som hade fött barn.


text:
<pb/>Nehemjas, Hakaljas sons, berättelse. Det hände i månaden Kislev i det tjugonde året,<f>[1]</f> när jag var i Susans borg,


text:
att Hanani, en av mina bröder, och några andra män kom från Juda. Jag frågade dem om judarna - de som räddats och som fanns kvar efter fångenskapen - och om Jerusalem.


text:
De sade till mig: "De som är kvar efter fångenskapen befinner sig i provinsen och de lider stor nöd och vanära. Och Jerusalems mur är nerbruten och dess portar nerbrända."


text:
<pb/>När jag hörde detta satte jag mig ner, och jag grät. Jag sörjde i flera dagar och fastade och bad inför himmelens Gud.


text:
Jag sade: "O, HERRE, himmelens Gud, du store och fruktansvärde Gud, du som håller fast vid förbundet och ger nåd åt dem som älskar dig och håller dina bud.


text:
Låt ditt öra lyssna och dina ögon vara öppna så att du nu hör din tjänares bön. Dag och natt ber jag till dig för Israels barn, dina tjänare, och bekänner de synder som vi, Israels barn, har begått mot dig. Också jag och min faders hus har syndat.


text:
Vi har syndat mycket mot dig och inte hållit fast vid de bud och stadgar och lagar som du gav din tjänare Mose.


text:
Men tänk på det ord som du gav din tjänare Mose när du sade: Om ni är trolösa skall jag skingra er bland folken.


text:
Men om ni vänder om till mig och håller fast vid mina bud och följer dem, då vill jag, även om ni vore fördrivna till himlens ände, samla er därifrån och föra er till den plats som jag har utvalt för att mitt namn skall bo där.


text:
O, Herre, låt ditt öra lyssna till din tjänares bön, och till dina tjänares bön, de som har sin glädje i att frukta ditt namn. Låt din tjänare idag ha framgång och låt honom finna barmhärtighet inför denne man." Jag var då munskänk hos kungen.


text:
<pb/>Det hände i månaden Nisan, i Artasastas tjugonde regeringsår, då vin stod framför kungen, att jag tog vinet och gav det åt honom. Och jag hade aldrig tidigare visat mig bedrövad inför honom.


text:
Han frågade mig: "Varför ser du så bedrövad ut? Du är ju inte sjuk. Du måste ha någon hjärtesorg." Då blev jag mycket rädd


text:
och jag sade till honom: "Må konungen leva för evigt! Skulle jag inte se bedrövad ut, när den stad där mina fäders gravar finns ligger öde och dess portar är nerbrända?"


text:
och svarade sedan kungen: "Om det behagar konungen och om din tjänare funnit nåd inför dig, så sänd mig till Juda, till den stad där mina fäders gravar finns, så att jag kan bygga upp den igen."


text:
<pb/>Då frågade kungen mig, medan drottningen satt vid hans sida: "Hur länge varar din resa, och när kommer du tillbaka?" Eftersom jag funnit nåd inför kungen och han ville sända iväg mig, nämnde jag en bestämd tid för honom.


text:
Jag sade till honom: "Om konungen finner för gott, så må man ge mig brev till ståthållarna i landet på andra sidan floden, så att de låter mig fara igenom sitt land till dess jag kommer till Juda,


text:
och ett brev till Asaf, uppsyningsmannen över den kungliga skogsparken, så att han låter mig få virke till att bygga upp portarna till borgen som hör till templet, och virke till stadsmuren och till det hus där jag själv skall bo." Kungen gav mig detta, eftersom min Guds goda hand var över mig.


text:
<pb/>När jag kom till ståthållarna i landet på andra sidan floden, gav jag dem kungens brev. Kungen hade också sänt med mig härförare och ryttare.


text:
Men när horoniten Sanballat och den ammonitiske tjänstemannen Tobia hörde detta, tog de mycket illa vid sig över att en person hade kommit som ville Israels barn väl.


text:
Sedan steg jag upp om natten tillsammans med några få män, och jag hade inte talat om för någon vad min Gud lagt på mitt hjärta att göra för Jerusalem. Det djur jag red på var det enda jag hade med mig.


text:
Om natten drog jag ut genom Dalporten fram mot Drakkällan och Dyngporten och undersökte Jerusalems murar. De var nerbrutna och portarna var förtärda av eld.


text:
Jag fortsatte till Källporten och till Kungsdammen, men där var det inte möjligt för djuret att komma fram med mig.


text:
Då begav jag mig uppför dalen om natten och undersökte muren och återvände sedan in genom Dalporten och var så tillbaka.


text:
<pb/>Föreståndarna visste inte vart jag hade gått och vad jag gjorde, ty jag hade hittills inte nämnt något för judarna, prästerna, de förnäma männen, föreståndarna eller de övriga som skulle utföra arbetet.


text:
Men nu sade jag till dem: "Ni ser den nöd vi är i. Jerusalem ligger öde och portarna är nerbrända. Kom och låt oss bygga upp Jerusalems mur, så att vi inte längre behöver utstå förakt."


text:
Jag talade om för dem hur min Guds goda hand hade varit över mig och vad kungen hade lovat mig. Då sade de: "Låt oss stå upp och bygga!", och de fattade mod för det goda verket.


text:
<pb/>Men när horoniten Sanballat och den ammonitiske tjänstemannen Tobia och araben Gesem hörde detta, hånade och föraktade de oss och sade: "Vad är det ni gör? Sätter ni er upp mot kungen?"


text:
Då svarade jag dem: "Himmelens Gud skall låta det gå oss väl, och vi hans tjänare skall börja bygga. Men ni har ingen del eller rätt i Jerusalem eller anknytning dit."


text:
<pb/>Översteprästen Eljasib och hans bröder, prästerna, började bygga Fårporten. De helgade den och satte sedan in dörrarna. De byggde fram till Hammeatornet, som de helgade, och vidare fram till Hananeltornet.


text:
Bredvid dem arbetade Meremot, son till Uria, son till Hackos, med att sätta muren i stånd. Bredvid honom arbetade Mesullam, son till Berekja, son till Mesesabel. Bredvid honom arbetade Sadok, Baanas son.


text:
Vid sidan av honom arbetade tekoaiterna, men de förnämsta bland dem ville inte böja sin nacke för att tjäna sin Herre.


text:
<pb/>Gamla porten sattes i stånd av Jojada, Paseas son och Mesullam, Besodjas son. De timrade upp den och satte in dörrar, lås och bommar.


text:
Bredvid dem arbetade gibeoniten Melatja och meronotiten Jadon tillsammans med männen från Gibeon och Mispa, som lydde under ståthållaren i landet på andra sidan floden.


text:
Bredvid dem arbetade Ussiel, Harhajas son, tillsammans med guldsmederna. Bredvid dem arbetade Hananja, en av dem som tillverkade salvor. Den närmast liggande delen av Jerusalem lät man vara ända till Breda muren.


text:
<pb/>Vid sidan av honom arbetade Jedaja, Harumafs son, mitt emot sitt eget hus, och bredvid honom arbetade Hattus, Hasabnejas son.


text:
En annan sträcka av muren och Ugnstornet sattes i stånd av Malkia, Harims son, och av Hassub, Pahat-Moabs son.


text:
Bredvid honom arbetade Sallum, Hallohes son, ledare över andra hälften av Jerusalems område, han själv med sina döttrar.


text:
<pb/>Dalporten sattes i stånd av Hanun och Sanoas invånare. De byggde upp den och satte in dörrar, lås och bommar. De byggde också ettusen alnar på muren, ända fram till Dyngporten.


text:
<pb/>Dyngporten sattes i stånd av Malkia, Rekabs son, ledare över Bet-Hackerems område. Han byggde upp den och satte in dörrar, lås och bommar.


text:
<pb/>Källporten sattes i stånd av Sallum, Kol-Hoses son, ledare över Mispas område. Han byggde upp den och lade tak på den och satte in dörrar, lås och bommar. Han byggde också muren vid Vattenledningsdammen intill den kungliga trädgården, ända fram till trapporna som leder ner från Davids stad.


text:
Efter honom arbetade Nehemja, Asbuks son, ledare över ena hälften av Bet-Surs område. Han satte i stånd muren ner till platsen mitt emot Davidsgravarna och vidare fram till den grävda dammen och till Hjältehuset.


text:
<pb/>Efter honom arbetade leviterna under Rehum, Banis son. Bredvid dem arbetade Hasabja, ledare över ena hälften av Kegilas område, för sitt område.


text:
Efter honom arbetade deras bröder under Bavvaj,<f>[2]</f> Henadads son, ledare över andra hälften av Kegilas område.


text:
Bredvid honom sattes en annan sträcka i stånd av Eser, Jesuas son, ledare över Mispa, från platsen mitt emot uppgången till vapenförrådet i Vinkeln.


text:
Efter honom arbetade Baruk, Sabbajs son, med stor iver på en annan sträcka, från Vinkeln ända fram till ingången till översteprästen Eljasibs hus.


text:
Efter honom arbetade Meremot, son till Uria, son till Hackos, på en annan sträcka från ingången till Eljasibs hus ända dit där Eljasibs hus slutar.


text:
<pb/>Efter dem arbetade Benjamin och Hassub mitt emot sitt eget hus. Bredvid dem arbetade Asarja, son till Maaseja, son till Ananja, utmed sitt eget hus.


text:
Efter honom arbetade Binnuj, Henadads son, på ett annat stycke från Asarjas hus ända fram till Vinkeln och vidare fram till Hörnet.


text:
Palal, Usajs son, satte i stånd sträckan från platsen mitt emot Vinkeln och det torn som skjuter ut från det övre kungshuset vid fängelsegården. Efter honom arbetade Pedaja, Paros son.


text:
Tempeltjänarna som bodde på Ofel arbetade ända fram till platsen mitt emot Vattenporten mot öster och det utskjutande tornet.


text:
<pb/>Efter Pedaja arbetade folket från Tekoa på en annan sträcka, från platsen mitt emot det stora utskjutande tornet fram till Ofelmuren.


text:
Efter dem arbetade Sadok, Immers son, mitt emot sitt eget hus. Bredvid honom arbetade Semaja, Sekanjas son, som hade vakten vid Östra porten.


text:
Efter honom arbetade Hananja, Selemjas son, och Hanun, Salafs sjätte son, på en annan sträcka. Och efter dem arbetade Mesullam, Berekjas son, mitt emot sin tempelkammare.


text:
Efter honom arbetade Malkia, en av guldsmederna, ända fram till tempeltjänarnas och köpmännens hus, mitt emot Mönstringsporten och vidare fram till Övre Hörnsalen.


text:
Och mellan Övre Hörnsalen och Fårporten arbetade guldsmederna och köpmännen på att sätta muren i stånd.


text:
<pb/>När Sanballat hörde att vi höll på att bygga upp muren, blev han förbittrad och mycket rasande. Han hånade judarna


text:
och sade till sina bröder och till Samariens krigsfolk: "Vad är det dessa eländiga judar gör? Skall de få hålla på så där? Skall de få offra? Skall de en dag få arbetet färdigt? Skall de kunna ge liv åt stenarna i grushögarna där de ligger förbrända?"


text:
Ammoniten Tobia, som stod bredvid honom, sade: "Låt dem bygga. Om det så bara är en räv som hoppar upp på deras stenmur kommer han att riva ner den."


text:
<pb/>Hör, vår Gud, hur föraktade vi är! Låt deras hån falla tillbaka på deras egna huvuden. Låt dem bli plundrade i ett land dit de förs som fångar.


text:
Täck inte över deras missgärning och låt inte deras synd utplånas inför dig, ty de har uppträtt kränkande inför dem som bygger.


text:
<pb/>Vi byggde på muren, och hela muren fogades samman till sin halva höjd, ty folket arbetade helhjärtat.


text:
<pb/>Men när Sanballat och Tobia och araberna, ammoniterna och asdoditerna hörde att man fortfarande höll på att bygga upp Jerusalems murar och att sprickorna började tätas, blev de mycket förbittrade.


text:
<pb/>Men Juda sade: <pb/><t>"Bärarnas krafter sviker,</t> <t>för tyngden av sten och grus.</t> <t>Vi orkar ej mer på muren bygga."</t>


text:
<pb/>Våra motståndare sade: "Innan de vet ordet av är vi mitt ibland dem och dödar dem och stoppar arbetet!"


text:
De judar som bodde nära dem kom från alla håll och sade till oss, säkert tio gånger, att dra oss tillbaka till dem.


text:
Då ställde jag upp folket bakom muren på de lägsta och mest öppna platserna. Jag ställde upp dem i släktordning, med svärd, spjut och bågar.


text:
Sedan jag hade besett allt, steg jag upp och sade till de förnämsta, till föreståndarna och till det övriga folket: "Var inte rädda för dem. Tänk på Herren, den store och fruktansvärde och strid för era bröder, era söner och döttrar, era hustrur och era hem."


text:
<pb/>När våra fiender hörde att vi kände till deras plan och att Gud hade gjort den om intet, vände vi alla tillbaka till muren, var och en till sitt arbete.


text:
Från den dagen var hälften av mina tjänare upptagna med arbetet, medan andra hälften stod beväpnad med spjut, sköldar, bågar och pansar. Och hövdingarna stod bakom hela Juda hus.


text:
De som byggde på muren och de som lastade på och bar bördor gjorde sitt arbete med ena handen och i den andra höll de vapnet.


text:
De som byggde hade var och en svärdet bundet vid höften medan de arbetade. Och bredvid mig stod en basunblåsare.


text:
Jag sade till de förnäma männen, till föreståndarna och till det övriga folket: "Arbetet är stort och vidsträckt, och vi är spridda längs muren, långt ifrån varandra.


text:
<pb/>Så utförde vi vårt arbete, med hälften av folket beväpnade med spjut, från morgonrodnadens uppgång till dess att stjärnorna kom fram.


text:
Vid den tiden sade jag också till folket: "Var och en skall stanna över natten inne i Jerusalem med sin tjänare, så att vi kan ha dem till vakt under natten och till arbete under dagen."


text:
Varken jag eller mina bröder eller mina tjänare eller de som höll vakt hos mig kom ur kläderna. Var och en hade sitt vapen hos sig, likaså vatten.


text:
Några sade: "Med våra söner och döttrar är vi många. Vi måste få säd, så att vi har något att äta och kan överleva."


text:
Andra sade: "Våra åkrar, vingårdar och hus måste vi pantsätta för att få säd att stilla vår hunger med."


text:
Andra åter sade: "Vi har varit tvungna att låna pengar på våra åkrar och vingårdar för att betala skatten åt kungen.


text:
Vi är av samma kött och blod som våra bröder, och våra barn är som deras barn. Men ändå måste vi låta våra söner och döttrar bli slavar. Ja, några av våra döttrar har redan blivit slavar, och vi står maktlösa. Och våra åkrar och vingårdar är i andras händer."


text:
Jag överlade med mig själv och förebrådde de förnäma männen och föreståndarna, och sade till dem: "Det är ocker ni bedriver mot era bröder!" Därefter kallade jag samman en stor folkförsamling mot dem.


text:
Jag sade till dem: "Vi har efter förmåga friköpt våra judiska bröder, som var sålda åt hednafolken. Skall nu ni sälja era egna bröder? Eller skall de sälja sig åt oss?" De teg och kunde inte svara ett ord.


text:
Jag sade: "Det ni gör är inte rätt. Borde ni inte vandra i fruktan för vår Gud, så att våra fiender, hednafolken, inte får orsak att håna oss?


text:
Också jag och mina bröder och mina tjänare har lånat dem pengar och säd. Låt oss nu avstå från vår fordran.


text:
Lämna redan idag tillbaka till dem deras åkrar, vingårdar, olivplanteringar och hus, och tag inte ut den ränta på pengarna, säden, vinet och oljan som ni har att fordra av dem."


text:
De svarade: "Vi skall ge tillbaka det och inte utkräva något av dem. Vi skall göra som du har sagt." Sedan jag hade kallat till mig prästerna, lät jag dem svära på att de skulle göra som de hade lovat.


text:
Dessutom skakade jag framstycket på min mantel och sade: "Var och en som inte håller sitt löfte, honom må Gud skaka bort från hans hem och allt han äger. Ja, han skall bli utskakad och berövad allt." Och hela församlingen sade: "Amen!", och de prisade HERREN. Därefter gjorde folket som de hade lovat.


text:
<pb/>Ända från den dag då jag utsågs till ståthållare över dem i Juda land, från kung Artasastas tjugonde regeringsår till hans trettioandra, tolv år, åt varken jag eller mina bröder den mat som en ståthållare har rätt till.


text:
Tidigare ståthållare, de som var före mig, hade lagt bördor på folket och tagit mat och vin av dem och dessutom fyrtio siklar silver. Även deras tjänare uppträdde som herrar mot folket. Men så gjorde inte jag, för jag fruktade Gud.


text:
Jag fortsatte också att arbeta på muren, och vi köpte oss ingen åker, och alla mina tjänare tog del i arbetet där.


text:
Och vid mitt bord åt etthundrafemtio man av judarna och deras föreståndare, förutom de som kom till oss från folken runt omkring.


text:
Varje dag tillagades på min bekostnad en oxe, sex utsökta får och dessutom fåglar. Var tionde dag skaffades en mängd vin av olika sorter. Ändå krävde jag inte att få ut det underhåll som ståthållaren hade rätt till, eftersom arbetet tyngde folket så hårt.


text:
<pb/>Sanballat och Tobia, araben Gesem och våra andra fiender fick höra att jag hade byggt upp muren och att det inte längre fanns någon spricka i den, fast jag vid den tiden ännu inte hade satt in dörrar i portarna.


text:
Då sände Sanballat och Gesem bud till mig och lät säga: "Kom, låt oss träffas i Kefirim i Onos dal." De tänkte göra mig något ont.


text:
Men jag skickade bud till dem och lät säga: "Jag håller på med ett stort arbete och kan inte komma. Varför skulle arbetet få stanna av? Det blir ju fallet om jag lämnar det och kommer ner till er."


text:
I brevet stod skrivet: "Det går ett rykte bland hednafolken, och Gasmu säger det också, att du och judarna tänker göra uppror och att det är därför du bygger upp muren. Man säger också att du skall bli deras kung.


text:
Du lär också ha insatt profeter som skall utropa och förkunna i Jerusalem att du är kung i Juda. Eftersom detta kommer att omtalas för kungen, bör du komma så att vi får rådgöra med varandra."


text:
Men jag sände bud till honom och svarade: "Ingenting av det du säger har skett, utan det är dina egna påhitt."


text:
De ville nämligen alla skrämma oss och tänkte: Deras händer kommer att bli för svaga för arbete, det blir aldrig färdigt. Men nu, styrk du mina händer!


text:
<pb/>Jag gick hem till Semaja, son till Delaja, son till Mehetabel, som då höll sig inne. Han sade till mig: "Låt oss träffas i Guds hus, i templet, och stänga igen templets dörrar, ty de kommer för att döda dig, de kommer för att döda dig i natt."


text:
Men jag svarade: "Skulle en man som jag ta till flykten? Eller kan en man som jag gå in i templet och ändå bli vid liv? Nej, jag går inte dit."


text:
Jag insåg att det inte var Gud som hade sänt honom utan att han uttalat denna profetia mot mig därför att Tobia och Sanballat hade lejt honom.


text:
Han var lejd för att jag skulle bli skrämd och göra som han sade och därmed synda. Så ville de ge mig dåligt rykte för att kunna håna mig.


text:
Tänk, min Gud, på Tobia och Sanballat efter deras gärningar, och på profetissan Noadja och de andra profeterna som ville skrämma mig.


text:
När alla våra fiender hörde detta och alla folken runt omkring oss såg det, kände de sig helt vanmäktiga. De förstod att detta arbete var vår Guds verk.


text:
Vid denna tid sände också de förnäma männen i Juda många brev till Tobia, och brev från Tobia kom till dem.


text:
Ty många i Juda var genom ed förbundna med honom eftersom han var svärson till Sekanja, Aras son, och hans son Johanan hade tagit till hustru en dotter till Mesullam, Berekjas son.


text:
De brukade också inför mig tala gott om honom, och det jag sade förde de vidare till honom. Och Tobia sände brev för att skrämma mig.


text:
<pb/>När muren var uppbyggd och jag hade satt in dörrarna, tillsattes dörrvaktare, sångare och leviter.


text:
Till befälhavare över Jerusalem satte jag min bror Hanani och även Hananja, befälhavaren i borgen, ty denne var en pålitlig man och fruktade Gud mer än de flesta.


text:
Jag sade till dem: "Öppna inte Jerusalems portar förrän solen står högt. Och medan vakten står kvar skall man stänga dörrarna och sätta för bommarna. Som vakter skall ni ställa ut dem som bor i Jerusalem, var och en på sin post och var och en framför sitt eget hus."


text:
Min Gud ingav mig i hjärtat att samla de förnäma männen, föreståndarna och folket för att uppteckna dem i släkt-register. Då fann jag släktförteckningen över dem som först hade dragit upp, och där fann jag detta skrivet:


text:
<pb/>"Dessa är de män från provinsen som drog upp ur den landsflykt och fångenskap till vilken de hade blivit bortförda av Nebukadnessar, kungen i Babel, och som vände tillbaka till Jerusalem och till Juda, var och en till sin stad.


text:
De följde med Serubbabel, Jesua, Nehemja, Asarja, Raamja, Nahamani, Mordokaj, Bilsan, Misperet, Bigvaj, Nehum och Baana. Detta var antalet män av Israels folk:


text:
av dörrvaktarna: Sallums söner, Aters söner, Talmons söner, Ackubs söner, Hatitas söner, Sobajs söner: 138.


text:
<pb/>Detta var de som drog bort från Tel-Mela, Tel-Harsa, Kerub, Addon och Immer men som inte kunde ange sina familjer och sin släkt och om de tillhörde Israel:


text:
<pb/>Av prästerna: Habajas söner, Hackos söner, Barsillajs söner. Det var han som tog en av gileaditen Barsillajs döttrar till hustru och blev uppkallad efter deras namn.


text:
Dessa sökte efter sina släktregister, men man kunde inte finna dem. Därför ansågs de orena och uteslöts från prästämbetet.


text:
Ståthållaren sade till dem att de inte skulle äta av det högheliga, förrän en präst trädde fram med urim och tummim.


text:
<pb/>Några bland huvudmännen för familjerna gav gåvor till arbetet. Ståthållaren gav till kassan 1 000 dariker i guld, dessutom 50 skålar och 530 prästdräkter.


text:
Några av huvudmännen för familjerna gav till arbetskassan 20 000 dariker i guld och 2 200 minor i silver.


text:
Det övriga folkets gåvor utgjorde 20 000 dariker i guld, 2 000 minor i silver och dessutom 67 prästdräkter.


text:
<pb/>Prästerna, leviterna, dörrvaktarna, sångarna, en del av folket samt tempeltjänarna, ja, hela Israel bosatte sig i sina städer.


text:
<pb/>När sjunde månaden kom och Israels barn bodde i sina städer, samlades folket, alla som en man, på den öppna platsen framför Vattenporten. De bad Esra, den skriftlärde, att hämta Mose lagbok, den som HERREN hade gett åt Israel.


text:
Då kom prästen Esra med lagen till församlingen, till män och kvinnor, till alla som kunde förstå vad de hörde. Detta skedde på första dagen i sjunde månaden.


text:
Han läste ur den på den öppna platsen framför Vattenporten, från tidig morgon till middagen, i närvaro av män och kvinnor och alla som kunde förstå. Och alla lyssnade till lagboken.


text:
<pb/>Esra, den skriftlärde, stod på en hög träställning, som man hade gjort för detta tillfälle. Bredvid honom stod Mattitja, Sema, Anaja, Uria, Hilkia och Maaseja på hans högra sida och till vänster om honom Pedaja, Misael, Malkia, Hasum, Hasbaddana, Sakarja och Mesullam.


text:
<pb/>Esra öppnade boken inför allt folkets ögon ty han stod högre än allt folket. Och när han öppnade den, reste sig allt folket upp.


text:
Esra prisade HERREN, den store Guden, och allt folket svarade med uppräckta händer: "Amen, Amen"! Och de böjde sig ner och tillbad HERREN med ansiktet mot marken.


text:
<pb/>Jesua, Bani, Serebja, Jamin, Ackub, Sabbetaj, Hodia, Maaseja, Kelita, Asarja, Josabad, Hanan, Pelaja och leviterna undervisade folket i lagen, medan folket stod där, var och en på sin plats.


text:
<pb/>Nehemja, ståthållaren, och prästen Esra, den skriftlärde, och leviterna som undervisade folket, sade till allt folket: "Denna dag är helig för HERREN, er Gud. Sörj inte och gråt inte." Ty allt folket grät, när de hörde lagens ord.


text:
Och han sade till dem: "Gå i väg och ät er bästa mat och drick ert sötaste vin och sänd gåvor av detta till dem som inte har något färdigt, ty denna dag är helig för vår Gud. Var inte bedrövade, ty glädje i HERREN är er starkhet."


text:
<pb/>Också leviterna lugnade allt folket och sade: "Var stilla, ty dagen är helig. Var inte bedrövade."


text:
Och allt folket gick då iväg och åt och drack, sände omkring gåvor och gjorde sig mycket glada, ty de hade förstått de ord man hade förkunnat för dem.


text:
<pb/>Följande dag samlades huvudmännen för hela folkets familjer, med prästerna och leviterna, hos Esra, den skriftlärde, för att närmare studera lagens ord.


text:
De fann skrivet i lagen att HERREN genom Mose hade befallt att Israels barn skulle bo i lövhyddor under högtiden i sjunde månaden,


text:
och att man skulle kungöra och låta utropa i alla deras städer och i Jerusalem: "Gå ut på bergen och hämta löv av olivträd, planterade eller vilda, och löv av myrten, palmer och andra lummiga träd, och gör lövhyddor, så som det är skrivet."


text:
Då begav sig folket ut och hämtade sådant och gjorde hyddor på tak och på gårdar, var och en åt sig, likaså på gårdarna till Guds hus och på den öppna platsen vid Vattenporten och på den öppna platsen vid Efraimsporten.


text:
Hela församlingen, alla de som hade kommit tillbaka från fångenskapen, gjorde lövhyddor och bodde i dessa. Ty från Josuas, Nuns sons, dagar ända till denna dag hade Israels barn inte gjort så. Och glädjen var mycket stor.


text:
Esra läste ur Guds lagbok varje dag, från första dagen till den sista. De firade högtid i sju dagar, och på den åttonde dagen hölls en högtidsförsamling på föreskrivet sätt.


text:
<pb/>På tjugofjärde dagen i samma månad samlades Israels barn till fasta, klädda i sorgdräkt och med jord på sina huvuden.


text:
De som var av Israels släkt avskilde sig från alla främlingar och trädde fram och bekände sina synder och sina fäders missgärningar.


text:
De reste sig upp från sin plats och man läste ur HERRENS, deras Guds, lagbok under en fjärdedel av dagen. Under en annan fjärdedel bekände de sina synder och tillbad HERREN, sin Gud.


text:
<pb/>Jesua och Bani, Kadmiel, Sebanja, Bunni, Serebja, Bani och Kenani steg upp på leviternas plattform och ropade med hög röst till HERREN, sin Gud.


text:
<pb/>Leviterna Jesua och Kadmiel, Bani, Hasabneja, Serebja, Hodia, Sebanja och Petaja sade: "Stig upp och prisa HERREN, er Gud, från evighet till evighet! <pb/><t>Lovat vare ditt härliga namn,</t> <t>som är upphöjt</t> <pb/>över allt lov och pris.


text:
<pb/><t>Du ensam är HERREN.</t> <t>Du gjorde himlarna och himlarnas himmel och hela deras härskara,</t> <t>jorden och allt som är på den,</t> <t>haven och allt som är i dem,</t> <t>och du håller dem alla vid liv.</t> <t>Himlens härskara tillber dig.</t>


text:
<t>Du, HERRE, är den Gud</t> <t>som utvalde Abram</t> <t>och förde honom ut från det kaldeiska Ur</t> <t>och gav honom namnet Abraham.</t>


text:
<t>Du fann hans hjärta trofast inför dig</t> <t>och du slöt förbund med honom:</t> <t>att ge åt hans efterkommande kananeernas, hetiternas,</t> <t>amoreernas, perisseernas,</t> <t>jebusiternas och girgaseernas land.</t> <t>Du lät dina ord gå i uppfyllelse,</t> <t>ty du är rättfärdig.</t>


text:
<t>Du gjorde tecken och under mot farao,</t> <t>mot alla hans tjänare</t> <t>och mot allt folket i hans land.</t> <t>Ty du visste hur övermodigt egyptierna behandlade dem.</t> <t>Du gjorde dig ett namn, som är detsamma än idag.</t>


text:
<t>Havet delade du framför dem,</t> <t>så att de gick mitt igenom det på torr mark.</t> <t>Men deras förföljare sänkte du i djupet,</t> <t>som en sten i väldiga vatten.</t>


text:
<t>Med en molnstod ledde du dem om dagen</t> <t>och med en eldstod om natten</t> <t>för att lysa dem på den väg de skulle gå.</t>


text:
<t>På Sinai berg steg du ner</t> <t>och du talade till dem från himlen,</t> <t>gav dem rättfärdiga föreskrifter</t> <t>och sanna lagar, goda stadgar och bud.</t>


text:
<t>Om din heliga sabbat gav du dem kunskap</t> <t>och bud, stadgar och lagar gav du dem</t> <t>genom din tjänare Mose.</t>


text:
<t>Bröd från himlen gav du dem</t> <t>när de hungrade,</t> <t>vatten ur klippan lät du komma</t> <t>när de törstade.</t> <t>Du bjöd dem gå</t> <t>och ta i besittning det land</t> <t>som du med upplyft hand</t> <t>hade lovat ge dem.</t>


text:
<t>Men våra fäder handlade övermodigt.</t> <t>De var hårdnackade och lyssnade inte på dina befallningar.</t>


text:
<t>De vägrade lyssna</t> <t>och kom inte ihåg de under</t> <t>som du hade gjort bland dem.</t> <t>De var hårdnackade</t> <t>och valde i sin upproriskhet en anförare</t> <t>för att vända tillbaka till sitt slaveri.</t> <t>Men du är en Gud som förlåter,</t> <t>nådig och barmhärtig,</t> <t>sen till vrede och stor i nåd.</t> <t>Du övergav dem inte,</t>


text:
<t>fastän de gjorde sig en gjuten kalv och sade:</t> <t>"Detta är din gud,</t> <t>som har fört dig upp ur Egypten",</t> <t>och de gjorde sig skyldiga till stora hädelser.</t>


text:
<t>Men i din stora barmhärtighet</t> <t>övergav du dem ändå inte i öknen.</t> <t>Molnstoden vek inte ifrån dem om dagen</t> <t>utan ledde dem på vägen,</t> <t>och eldstoden upplyste om natten</t> <t>den väg de skulle gå.</t>


text:
<t>Din gode Ande gav du för att undervisa dem.</t> <t>Ditt manna nekade du inte deras mun,</t> <t>och vatten gav du dem när de törstade.</t>


text:
<t>I fyrtio år försörjde du dem i öknen,</t> <t>så att ingenting fattades dem.</t> <t>Deras kläder blev inte utslitna,</t> <t>och deras fötter svullnade inte.</t>


text:
<t>Du gav dem riken och folk</t> <t>och delade ut åt dem olika områden.</t> <t>De intog Sichons land,</t> <t>det land som tillhörde kungen i Hesbon,</t> <t>och det land som tillhörde Og, kungen i Basan.</t>


text:
<t>Deras barn gjorde du talrika</t> <t>som stjärnorna på himlen.</t> <t>Du förde dem in i det land</t> <t>som du lovat deras fäder</t> <t>att komma till och ta i besittning.</t>


text:
<t>Och deras barn kom</t> <t>och tog landet i besittning.</t> <t>Du kuvade för dem landets invånare, kananeerna,</t> <t>och gav dessa i deras hand,</t> <t>både kungarna och landets folk,</t> <t>och de gjorde med dem som de ville.</t>


text:
<t>De intog befästa städer och en bördig jord</t> <t>och tog i besittning hus fulla med allt gott,</t> <t>och uthuggna brunnar, vingårdar,</t> <t>olivplanteringar och fruktträd i mängd.</t> <t>De åt, blev mätta och välmående</t> <t>och njöt av din stora godhet.</t>


text:
<t>Men de blev olydiga och upproriska mot dig,</t> <t>de kastade din lag bakom sin rygg.</t> <t>De dödade dina profeter som varnade dem</t> <t>och ville få dem att vända om till dig.</t> <t>De gjorde sig skyldiga till grova hädelser.</t>


text:
<t>Då gav du dem i deras fienders hand</t> <t>och dessa förtryckte dem.</t> <t>Men i sin nöd ropade de till dig,</t> <t>och från himlen hörde du det.</t> <t>Efter din stora barmhärtighet</t> <t>gav du dem befriare,</t> <t>som frälste dem ur deras fienders hand.</t>


text:
<t>Men när de kom till ro,</t> <t>gjorde de åter det som var ont inför dig.</t> <t>Då lämnade du dem i deras fienders hand,</t> <t>så att dessa fick råda över dem.</t> <t>Men åter ropade de till dig,</t> <t>och från himlen hörde du det,</t> <t>du räddade dem efter din barmhärtighet många gånger.</t>


text:
<t>Du förmanade dem för att föra dem tillbaka till din undervisning.</t> <t>Men de var övermodiga</t> <t>och lyssnade inte på dina bud utan syndade mot dina föreskrifter,</t> <t>fastän den människa som håller dem får leva genom dem.</t> <t>De var envisa och hårdnackade och vägrade lyssna.</t>


text:
<t>Du hade tålamod med dem i många år</t> <t>och förmanade dem med din Ande genom dina profeter,</t> <t>men de lyssnade inte.</t> <t>Då gav du dem i de främmande folkens hand.</t>


text:
<t>Men du som är rik på barmhärtighet gjorde inte slut på dem</t> <t>och övergav dem inte.</t> <t>Ty du är en nådig och barmhärtig Gud.</t>


text:
<t>Och nu, vår Gud, du store,</t> <t>väldige och fruktansvärde Gud,</t> <t>du som håller förbundet och bevarar nåd,</t> <t>må du inte anse den plåga vara för ringa som har drabbat oss,</t> <t>våra kungar, våra furstar,</t> <t>våra präster, våra profeter,</t> <t>våra fäder och hela ditt folk -</t> <t>från de assyriska kungarnas dagar ända till denna dag.</t>


text:
<t>Du är rättfärdig i allt det som har kommit över oss,</t> <t>ty du har visat dig trofast,</t> <t>men vi har varit ogudaktiga.</t>


text:
<t>Våra kungar, våra furstar,</t> <t>våra präster och våra fäder</t> <t>höll inte din lag</t> <t>och gav inte akt på dina bud</t> <t>och de varningar du gav dem.</t>


text:
<t>Fast de levde i sitt eget rike</t> <t>med allt det goda som du skänkte dem</t> <t>i det vidsträckta och bördiga land som du gav dem,</t> <t>har de ändå inte tjänat dig</t> <t>eller vänt om från sina onda gärningar.</t>


text:
<t>Se, idag är vi slavar,</t> <t>i det land som du gav åt våra fäder</t> <t>för att de skulle äta dess frukt och dess goda,</t> <t>se, där är vi slavar.</t>


text:
<t>Dess rika skörd ges åt de kungar som du har satt över oss för våra synders skull.</t> <t>De råder över våra kroppar och vår boskap som de behagar,</t> <t>och vi är i stor nöd."</t>


text:
<pb/>På grund av allt detta slöt vi ett fast förbund och satte upp det skriftligt. På skrivelsen, som försågs med sigill, stod våra furstars, våra leviters och våra prästers namn.


text:
<pb/>Följande namn stod på skrivelserna som bar sigillen: Nehemja, ståthållaren, Hakaljas son, och Sidkia,


text:
<pb/>Det övriga folket, prästerna, leviterna, dörrvaktarna, sångarna, tempeltjänarna och alla de som hade avskilt sig från de främmande folken och vänt sig till Guds lag, deras hustrur, söner och döttrar, alla de som hade kommit till kunskap och förstånd,


text:
dessa slöt sig till de mest ansedda bland sina bröder och svor dyrt och heligt att leva efter Guds lag, den som gavs genom Guds tjänare Mose, och att de skulle hålla fast vid och följa alla HERRENS, vår Herres, bud, lagar och stadgar.


text:
Vi svor att vi inte skulle ge våra döttrar åt de främmande folken och inte heller ta deras döttrar till hustrur åt våra söner.


text:
När de främmande folken förde in handelsvaror eller säd till försäljning på sabbatsdagen, skulle vi inte köpa det av dem på sabbat eller helgdag. Vi skulle låta vart sjunde år vara friår och då avstå från alla slags krav.


text:
till skådebröden och det dagliga matoffret, till det dagliga brännoffret och offren på sabbaterna, vid nymånaderna och högtiderna, till tackoffren och syndoffren för Israels försoning och till allt arbete i vår Guds hus.


text:
<pb/>Vi, prästerna, leviterna och folket, kastade lott om vedoffret, hur man varje år skulle föra det till vår Guds hus på bestämda tider, efter våra familjer, och bränna det på HERRENS, vår Guds, altare så som det är skrivet i lagen.


text:
<pb/>Till HERRENS hus skulle vi varje år föra förstlingen av markens gröda och förstlingen av all frukt på alla slags träd.


text:
Så som det är skrivet i lagen skulle vi också föra till Guds hus, till prästerna som gjorde tjänst i vår Guds hus, de förstfödda av våra söner och av vår boskap, och de förstfödda av vår nötboskap och vår småboskap.


text:
Och förstlingen av vårt mjöl och våra offergåvor och av allt slags trädfrukt, av vin och olja, skulle vi föra till prästerna, in i förrådskamrarna till vår Guds hus, och tionden av vår jord till leviterna. Ty leviterna skulle ta emot tionden i alla de städer där vi brukade jorden.


text:
En präst, en av Arons söner, skulle vara med leviterna när de tog emot tionden. Och leviterna skulle föra tionden av sitt tionde upp till vår Guds hus, in i förrådshusets kamrar.


text:
Ty både Israels barn och Levi barn skulle föra sin offergåva av säd, vin och olja in i dessa kamrar, där helgedomens kärl och de tjänstgörande prästerna och dörrvaktarna och sångarna var. Vi skall inte försumma vår Guds hus.


text:
<pb/>Folkets furstar bodde i Jerusalem. Det övriga folket kastade lott för att på så sätt var tionde man skulle utses att bo i Jerusalem, den heliga staden, medan nio tiondelar skulle bo i de andra städerna.


text:
<pb/>Detta är de huvudmän i provinsen som bodde i Jerusalem. Men i Juda städer bodde var och en i den stad där han hade sin ärvda besittning: vanliga israeliter, präster, leviter och tempeltjänare, likaså ättlingarna till Salomos tjänare.


text:
I Jerusalem bodde en del av Juda söner och en del av Benjamins söner. Av Juda söner: Ataja, son till Ussia, son till Sakarja, son till Amarja, son till Sefatja, son till Mahalalel, av Peres söner,


text:
och Maaseja, son till Baruk, son till Kol-Hose, son till Hasaja, son till Adaja, son till Jojarib, son till Sakarja, silonitens son.


text:
<pb/>Dessa var Benjamins söner: Sallu, son till Mesullam, son till Joed, son till Pedaja, son till Kolaja, son till Maaseja, son till Itiel, son till Jesaja,


text:
Joel, Sikris son, var tillsyningsman över dem, och Juda, Hassenuas son, var den andre i befälet över staden.


text:
Seraja, son till Hilkia, son till Mesullam, son till Sadok, son till Merajot, son till Ahitub, fursten i Guds hus,


text:
och deras bröder, som utförde arbetena i huset, åttahundratjugotvå. Vidare Adaja, son till Jeroham, son till Pelaja, son till Amsi, son till Sakarja, son till Pashur, son till Malkia,


text:
och hans bröder, huvudmän för familjer, tvåhundrafyrtiotvå. Vidare Amassaj, son till Asarel, son till Asaj, son till Mesillemot, son till Immer,


text:
och deras bröder, tappra och kraftfulla män, etthundratjugoåtta. Tillsyningsman över dem var Sabdiel, Haggedolims son.


text:
och Sabbetaj och Josabad, som hade uppsikten över de yttre arbetena vid Guds hus och hörde till leviternas huvudmän,


text:
vidare Mattanja, son till Mika, son till Sabdi, son till Asaf, sångledaren som vid bönen tog upp lovsången, Bakbukja, den av hans bröder som var närmast efter honom, och Abda, son till Sammua, son till Galal, son till Jedutun.


text:
<pb/>Dörrvaktarna, Ackub, Talmon och deras bröder, som höll vakt vid portarna, var etthundrasjuttiotvå.


text:
<pb/>De övriga israeliterna, prästerna och leviterna bodde i alla de andra städerna i Juda, var och en i sin arvedel.


text:
<pb/>Tillsyningsman bland leviterna i Jerusalem vid arbetena i Guds hus var Ussi, son till Bani, son till Hasabaja, son till Mattanja, son till Mika, av Asafs söner, sångarna.


text:
Ty en kunglig förordning var utfärdad angående dem, och en bestämd ordning var för varje dag fastställd för sångarna.


text:
<pb/>Petaja, Mesesabels son, av Judas son Seras söner, var kungens högra hand i varje sak som rörde folket.


text:
<pb/>I byarna med tillhörande utmarker bodde också en del av Juda barn: I Kirjat-Arba med underlydande orter, i Dibon med underlydande orter, i Jekabseel med dess byar,


text:
Sanoa, Adullam med deras byar, i Lakish med dess utmarker, i Aseka med underlydande orter. De slog sig ner från Beer-Sheba ända till Hinnoms dal.


text:
<pb/>Benjamins barn hade sina boningsorter från Geba: i Mikmash och Aja, likaså i Betel med underlydande orter,


text:
<pb/>Dessa var de präster och leviter som drog upp med Serubbabel, Sealtiels son, och Jesua: Seraja, Jeremia, Esra,


text:
<pb/>Leviterna var: Jesua, Binnuj, Kadmiel, Serebja, Juda och Mattanja, som med sina bröder ledde tacksägelsen,


text:
<pb/>I Jojakims tid var huvudmännen för prästernas familjer följande: för Seraja: Meraja, för Jeremia: Hananja,


text:
<pb/>I Eljasibs, Jojadas, Johanans och Jadduas tid blev huvudmännen för leviternas familjer upptecknade, likaså prästerna, under persern Darejavesh regering.


text:
Huvudmännen för Levi barns familjer är upptecknade i Krönikeboken ända till Johanans, Eljasibs sons tid.


text:
<pb/>Leviternas huvudmän var Hasabja, Serebja och Jesua, Kadmiels son, och deras bröder, som stod mitt emot dem för att växelvis lova och tacka, så som gudsmannen David hade befallt.


text:
<pb/>Mattanja, Bakbukja, Obadja, Mesullam, Talmon och Ackub var dörrvaktare och höll vakt över förrådshusen vid portarna.


text:
<pb/>Dessa levde i Jojakims, Jesuas sons, Josadaks sons, tid och i ståthållaren Nehemjas och prästen Esras, den skriftlärdes tid.


text:
<pb/>När Jerusalems mur skulle invigas, sökte man upp leviterna överallt där de bodde och förde dem till Jerusalem för att hålla invigningshögtid och glädjehögtid under tacksägelse och sång, med cymbaler, psaltare och harpor.


text:
från Bet-Haggilgal och från Gebas och Asmavets utmarker, ty sångarna hade byggt sig byar runt omkring Jerusalem.


text:
<pb/>Jag lät Juda furstar stiga upp på muren. Därefter ordnade jag två stora lovsångskörer. Den ena gick till höger ovanpå muren fram till Dyngporten.


text:
och några av prästernas söner med trumpeter, vidare Sakarja, son till Jonatan, son till Semaja, son till Mattanja, son till Mikaja, son till Sackur, son till Asaf,


text:
och hans bröder Semaja, Asarel, Milalaj, Gilalaj, Maaj, Netanel och Juda samt Hanani med gudsmannen Davids musikinstrument. Esra, den skriftlärde, gick framför dem.


text:
De gick över Källporten och rakt fram uppför trapporna till Davids stad, på trappan i muren ovanför Davids hus, ända fram till Vattenporten mot öster.


text:
<pb/>Efter den andra lovsångskören, som gick åt motsatt håll, följde jag med den andra hälften av folket, ovanpå muren, upp genom Ugnstornet ända till Breda muren,


text:
vidare över Efraimsporten, Gamla porten och Fiskporten genom Hananeltornet och Hammeatornet ända fram till Fårporten. De stannade vid Fängelseporten.


text:
<pb/>Sedan stannade de båda lovsångskörerna vid Guds hus, och även jag och ena hälften av föreståndarna tillsammans med mig,


text:
och Maaseja, Semaja, Eleasar, Ussi, Johanan, Malkia, Elam och Eser. Sångarna sjöng under Jisrajas ledning.


text:
<pb/>De frambar på den dagen stora offer och gladde sig, ty Gud hade gett dem stor glädje. Också kvinnorna och barnen gladde sig, och glädjen från Jerusalem hördes vida omkring.


text:
<pb/>Vid samma tid tillsattes män som skulle förestå förrådskamrarna, där offergåvor, förstlingsfrukter och tionden lades ner. Från stadsåkrarna skulle de samla in det som enligt lagen tillföll prästerna och leviterna. Ty glädje rådde i Juda över prästerna och leviterna som gjorde tjänst.


text:
Dessa iakttog vad som var att iaktta vid gudstjänsten och vid reningarna, och även sångarna och dörrvaktarna utförde sin tjänst så som David och hans son Salomo hade befallt.


text:
Ty redan för länge sedan, på Davids och Asafs tid, fanns ledare för sångarna, och man sjöng lovsånger och tacksägelsesånger till Gud.


text:
Under Serubbabels och Nehemjas tid gav hela Israel till sångarna och dörrvaktarna vad dessa för varje dag skulle ha. Man gav till leviterna deras helgade andel, och leviterna gav till Arons söner deras helgade andel.


text:
<pb/>Den dagen läste man ur Moses bok för folket. Där fann man skrivet att ingen ammonit eller moabit någonsin skulle få komma in i Guds församling,


text:
ty de hade inte kommit Israels barn till mötes med mat och dryck utan hade lejt Bileam emot dem till att förbanna dem. Men vår Gud vände förbannelsen till välsignelse.


text:
<pb/>En tid dessförinnan hade prästen Eljasib, en släkting till Tobia, blivit utsedd att förestå kamrarna i vår Guds hus.


text:
Han hade inrett ett stort rum åt Tobia, där man tidigare brukade lägga matoffret, rökelsen och kärlen och det tionde av säd, vin och olja som var bestämd åt leviterna, sångarna och dörrvaktarna, likaså offergåvan till prästerna.


text:
Medan allt detta hände befann jag mig inte i Jerusalem, ty i den babyloniske kungen Artasastas trettioandra regeringsår hade jag kommit tillbaka till kungen. Men sedan jag efter en tid bett kungen om tillstånd,


text:
begav jag mig till Jerusalem. Där fick jag veta allt det onda som Eljasib hade gjort för Tobias skull, då han hade inrett ett rum åt honom i förgårdarna till Guds hus.


text:
Därefter befallde jag att man skulle rena rummen, och där ställde jag åter in kärlen i Guds hus, och matoffret och rökelsen.


text:
<pb/>Jag fick också veta att man inte gett leviterna deras andel. Leviterna och sångarna hade därför återvänt var och en till sitt jordstycke i stället för att sköta sin tjänst.


text:
Jag förebrådde föreståndarna detta och sade: "Varför har Guds hus blivit försummat?" Jag hämtade dem tillbaka och lät dem inställa sig på sina platser.


text:
Jag satte prästen Selemja och Sadok, den skriftlärde, och Pedaja, en av leviterna, till förvaltare över förrådshusen och gav dem som hjälp Hanan, son till Sackur, son till Mattanja. Ty dessa betraktades som pålitliga, och de skulle nu ha hand om utdelningen åt sina bröder.


text:
Tänk därför på mig, min Gud, och utplåna inte vad jag av kärlek har gjort för min Guds hus och för tjänstgöringen där.


text:
<pb/>Vid samma tid såg jag i Juda hur man trampade vinpressarna på sabbaten och förde hem säd som man lastade på åsnor, likaså vin, druvor och fikon och allt möjligt som kunde bäras och förde det till Jerusalem på sabbatsdagen. Jag varnade dem när de sålde dessa förnödenheter.


text:
Tyrierna, som vistades där, förde in fisk och alla slags varor och sålde dem på sabbaten till judarna och i Jerusalem.


text:
Då förebrådde jag de förnäma männen i Juda och sade till dem: "Hur kan ni handla så illa och vanhelga sabbatsdagen?


text:
Var det inte därför att era fäder gjorde sådant som vår Gud lät alla dessa olyckor komma över oss och denna stad? Och nu drar ni ännu mer vrede över Israel genom att vanhelga sabbaten!"


text:
<pb/>Så snart det började bli mörkt i Jerusalems portar före sabbaten, befallde jag att man skulle stänga dörrarna och att de inte skulle öppnas förrän efter sabbaten. Jag ställde några av mina tjänare på vakt vid portarna för att inga varor skulle kunna föras in på sabbatsdagen.


text:
Då stannade köpmän och försäljare av alla slags varor utanför Jerusalem över natten, och det både en och två gånger.


text:
Men jag varnade dem och sade till dem: "Varför övernattar ni framför muren? Om ni gör så en gång till, skall jag låta min hand drabba er." Från den stunden kom de inte mer på sabbaten.


text:
Jag befallde leviterna att de skulle rena sig och komma för att hålla vakt vid portarna, så att sabbaten kunde hållas helig. Tänk också därför på mig, min Gud, och förbarma dig över mig efter din stora godhet.


text:
<pb/>På den tiden såg jag också judiska män som hade tagit till sig asdoditiska, ammonitiska och moabitiska kvinnor.


text:
Hälften av deras barn talade asdoditiska eller något av de andra folkens språk, och de kunde inte tala judiska.


text:
Då förebrådde jag dem detta och förbannade dem, och några slog jag och drog i håret. Jag lät dem svära vid Gud och sade: "Ni skall inte ge era döttrar åt deras söner och inte ta deras döttrar till hustrur åt era söner eller åt er själva.


text:
Var det inte just så som Salomo, Israels kung, syndade? Det fanns bland de många hednafolken ingen kung lik honom, och han var älskad av sin Gud, och Gud satte honom till kung över hela Israel. Men också honom förförde de främmande kvinnorna till synd.


text:
Och nu hör vi om er att ni har gjort så mycket ont och varit otrogna mot vår Gud, genom att ni gift er med främmande kvinnor!"


text:
<pb/>En son till Jojada, översteprästen Eljasibs son, var svärson till horoniten Sanballat. Honom drev jag bort från mig.


text:
<pb/>Tänk på dem, min Gud, ty de har fläckat ner prästämbetet och prästämbetets och leviternas förbund!


text:
<pb/>Så renade jag folket från allt främmande och fastställde vad prästerna och leviterna skulle iaktta, var och en i sin uppgift,


text:
hur vedoffret och förstlingsgåvorna skulle avlämnas på bestämda tider och angående förstlingsgåvorna. Tänk på detta, min Gud, mig till godo!


text:
<pb/>På Ahasveros tid - den Ahasveros<f>[1]</f> som regerade över etthundratjugosju provinser från Indien till Nubien -


text:
<pb/>Under sitt tredje regeringsår gjorde han ett gästabud för alla sina furstar och tjänare. Persiens och Mediens befälhavare, hans förnämsta män och furstarna i provinserna var samlade hos honom.


text:
Under etthundraåttio dagar lät han dem se sin kungliga härlighet och rikedom, sin stora glans och prakt.


text:
<pb/>När de dagarna var över, gjorde kungen ett sju dagar långt gästabud för allt folk som fanns i Susans borg, från den störste till den minste, i den inhägnade trädgård som hörde till kungapalatset.


text:
Där hängde linne, bomull och mörkblått tyg, uppsatt med vita och purpurröda snören i ringar av silver och på pelare av vit marmor. Soffor av guld och silver stod på ett golv med inläggningar av grön och vit marmor och med pärlglänsande och svart sten.


text:
Dryckerna sattes fram i guldkärl, inget var det andra likt, och kungligt vin fanns i mängd så som det anstår en kung.


text:
När man drack gällde den regeln att ingen fick tvingas, ty kungen hade befallt alla sina hovmästare att de skulle rätta sig efter vars och ens önskan.


text:
<pb/>Den sjunde dagen, när kungens hjärta var glatt av vinet, befallde han Mehuman, Bizzeta, Harbona, Bigta, Abagta, Zetar och Karkas, de sju hovmän som tjänstgjorde hos kung Ahasveros,


text:
att de skulle föra drottning Vasti inför kungen, med sin kungliga krona på huvudet, för att han skulle låta folken och furstarna se hennes skönhet, ty hon var vacker att se på.


text:
Men drottning Vasti vägrade att komma, fast kungen genom sina hovmän hade befallt henne det. Då blev kungen mycket vred och rasande.


text:
<pb/>Kungen frågade då de vise män som hade kunskap om tiderna. Kungens ärenden brukade nämligen läggas fram för alla som var kunniga i lag och rätt,


text:
och vid sin sida hade han Karsena, Setar, Admata, Tarsis, Meres, Marsena och Memukan, de sju furstar i Persien och Medien som var kungens närmaste män och som hade främsta platsen i riket.


text:
Han frågade dem: "Vad skall man enligt lag göra med drottning Vasti, då hon inte har gjort vad konung Ahasveros befallde genom hovmännen?"


text:
<pb/>Memukan svarade inför kungen och furstarna: "Det är inte bara mot konungen som drottning Vasti har handlat illa, utan mot alla furstar och alla folk i alla konung Ahasveros provinser.


text:
Det drottningen har gjort skall komma ut bland alla kvinnor och leda till att de föraktar sina män, och de kan nu säga: Konung Ahasveros befallde att man skulle föra drottning Vasti inför honom, men hon kom inte.


text:
Redan idag skall furstinnorna i Persien och Medien, när de får höra vad drottningen har gjort, säga samma sak till alla konungens furstar, och det kommer att bli förakt och förbittring utan ände.


text:
Om konungen finner för gott, låt då ett kungligt påbud gå ut och låt det skrivas in i Persiens och Mediens lagar, så att det inte kan ändras, att Vasti inte mer får komma inför konung Ahasveros. Och må konungen ge hennes kungliga värdighet åt någon annan som är bättre än hon.


text:
När den förordning som konungen upprättar blir känd i hela hans rike, så stort det är, skall alla kvinnor visa aktning för sina män, från den störste till den minste."


text:
Skrivelser sändes till alla kungens provinser, till varje provins med dess egen skrift och till varje folk på dess eget språk, med innebörden att varje man skulle vara herre i sitt hus och tala sitt folks språk.


text:
<pb/>Efter någon tid, när kung Ahasveros vrede hade lagt sig, tänkte han åter på Vasti och vad hon hade gjort och vad som beslutats om henne.


text:
Då sade de unga män som var i tjänst hos kungen: "Må man för konungens räkning söka upp unga och vackra orörda kvinnor.


text:
Och må konungen i sitt rikes alla provinser utse tillsyningsmän, som samlar alla dessa unga och vackra kvinnor till kvinnohuset i Susans borg och överlämna dem åt konungens hovman Hegaj, som har tillsynen över kvinnorna, och må man ge dem vad som behövs för deras förberedelse.


text:
Den unga kvinna som vinner konungens gunst må bli drottning i Vastis ställe." Det förslaget fann kungen gott, och man gjorde så.


text:
<pb/>I Susans borg fanns då en judisk man som hette Mordokaj, son till Jair, son till Simei, son till Kish, en benjaminit.


text:
Han hade förts bort från Jerusalem med de fångar som tvingades följa med Jekonja, Juda kung, när denne fördes bort av Nebukadnessar, kungen i Babel.


text:
Mordokaj var fosterfar åt Hadassa, det är Ester, hans farbrors dotter, för hon hade varken far eller mor. Den unga kvinnan var välskapt och mycket vacker. Sedan hennes far och mor dött hade Mordokaj adopterat henne som sin egen dotter.


text:
<pb/>När kungens befallning och förordning blev känd och många unga kvinnor samlades i Susans borg och överlämnades till Hegaj, blev också Ester hämtad till kungens hus och överlämnad till Hegaj som hade tillsynen över kvinnorna.


text:
Flickan behagade honom och vann hans gunst. Därför skyndade han att ge henne vad som behövdes för hennes förberedelse samt den mat hon skulle ha. Dessutom gav han henne sju tjänsteflickor utvalda från kungens hus. Och han flyttade henne och hennes tjänsteflickor till den bästa delen av kvinnohuset.


text:
<pb/>Ester hade inte nämnt något om sitt folk och sin släkt, ty Mordokaj hade förbjudit henne att göra det.


text:
Mordokaj gick varje dag fram och tillbaka utanför gården till kvinnohuset för att få veta om Ester hade det bra och vad som hände henne.


text:
<pb/>I tur och ordning gick de unga kvinnorna in till kung Ahasveros, sedan de under tolv månader hade genomgått vad som var föreskrivet för dem. Så många var nämligen deras förberedelsedagar: sex månader med myrraolja och sex månader med väldoftande kryddor och annat som var nödvändigt för kvinnornas förberedelse.


text:
När den unga kvinnan skulle gå in till kungen, fick hon ta med sig allt hon ville från kvinnornas hus till kungens hus.


text:
På kvällen gick hon dit in, men när hon nästa morgon vände tillbaka, gick hon in i ett annat kvinnohus för att stå under uppsikt av kungens hovman Saasgaz, som hade ansvaret för bihustrurna. Hon fick inte komma in till kungen igen, om han inte hade funnit sådant behag i henne att hon blev särskilt kallad till honom.


text:
<pb/>Och när turen att gå in till kungen kom till Ester, flickan som Mordokaj adopterat, men som var hans farbror Abihajils dotter, begärde hon ingenting annat än det som kungens hovman Hegaj, kvinnovaktaren, rådde henne till. Alla som såg Ester tyckte om henne.


text:
Hon blev hämtad till kung Ahasveros i hans kungliga palats i tionde månaden,<f>[2]</f> det är månaden Tebet, i hans sjunde regeringsår.


text:
<pb/>Kungen älskade Ester mer än alla de andra kvinnorna, och hon vann hans ynnest och välvilja mer än alla de andra unga kvinnorna. Han satte den kungliga kronan på hennes huvud och gjorde henne till drottning i Vastis ställe.


text:
Och kungen gjorde ett stort gästabud för alla sina furstar och tjänare, ett gästabud till Esters ära. Han beviljade skattelindring åt sina provinser och delade ut gåvor som det anstår en kung.


text:
Ester hade inte nämnt något om sin släkt eller sitt folk i enlighet med vad Mordokaj hade sagt åt henne. Ester gjorde som Mordokaj hade sagt liksom när hon var under hans vård.


text:
<pb/>I de dagarna, medan Mordokaj satt i kungens port, blev Bigtan och Teres, två av de hovmän hos kungen som höll vakt vid porten, så förbittrade på kung Ahasveros att de sökte efter tillfälle att döda honom.


text:
Mordokaj fick veta detta och berättade det för drottning Ester, och hon förde det vidare till kungen på Mordokajs vägnar.


text:
Saken blev undersökt och man fann att det var sant. Hovmännen blev båda upphängda på trä. Detta nertecknades i krönikan, i kungens närvaro.


text:
<pb/>En tid därefter upphöjde kung Ahasveros agagiten Haman, Hammedatas son, till hög värdighet och gav honom främsta platsen bland alla de furstar som var hos honom.


text:
Alla kungens tjänare som var i kungens port böjde knä och föll ner för Haman, ty så hade kungen befallt. Men Mordokaj böjde inte knä och föll inte ner för honom.


text:
Då sade kungens tjänare, som var i kungens port, till Mordokaj: "Varför lyder du inte kungens befallning?"


text:
När de dag efter dag hade sagt så till honom utan att han lyssnade till dem, talade de om det för Haman för att se om Mordokajs förklaring skulle godtas. Han hade nämligen sagt dem att han var jude.


text:
Men det tycktes vara alldeles för litet för honom att döda bara Mordokaj. Man hade berättat för honom vilket folk Mordokaj tillhörde, och Haman sökte därför efter tillfälle att utrota alla judar i Ahasveros hela rike, eftersom de var Mordokajs landsmän.


text:
<pb/>I första månaden, månaden Nisan, i Ahasveros tolfte regeringsår, kastades pur, det vill säga lott, inför Haman om varje dag från första månaden till tolfte månaden, månaden Adar.


text:
Haman sade till kung Ahasveros: "Det finns ett folk som bor kringspritt och skingrat bland de andra folken i ditt rikes alla provinser. Deras lagar är olika alla andra folks lagar, och de håller inte konungens lagar. Därför är det inte konungen värdigt att låta dem vara.


text:
Om konungen så finner för gott, bör därför en skrivelse utfärdas att de skall förgöras. Då skall jag åt tjänstemännen väga upp tiotusen talenter silver att läggas i konungens skattkamrar."


text:
Kungen tog då signetringen av sin hand och gav den till agagiten Haman, Hammedatas son, judarnas fiende.


text:
Därefter sade kungen till Haman: "Må silvret vara ditt, liksom också folket, och du kan göra vad du vill med det."


text:
<pb/>På trettonde dagen i första månaden<f>[3]</f> blev kungens skrivare tillkallade, och en skrivelse, helt enligt Hamans befallning, utfärdades till kungens satraper och till ståthållarna över varje provins och till furstarna över varje folk, till varje provins med dess egen skrift och till varje folk på dess eget språk. Skrivelsen utfärdades i kung Ahasveros namn och förseglades med kungens sigill.


text:
Sedan sändes brev med ilbud ut till alla kungens provinser, att man skulle utrota, döda och förgöra alla judar, unga och gamla, barn och kvinnor, alla på en enda dag, nämligen den trettonde dagen i tolfte månaden, månaden Adar,<f>[4]</f> och att deras ägodelar skulle tas som byte.


text:
En avskrift av skrivelsen skulle kungöras som förordning i varje provins, så att alla folk skulle vara beredda den dagen.


text:
<pb/>På kungens befallning drog ilbuden snabbt ut, så snart förordningen hade utfärdats i Susans borg. Kungen och Haman satte sig ner för att dricka, men i staden Susan rådde bestörtning.


text:
<pb/>När Mordokaj fick veta allt som hade hänt, rev han sönder sina kläder och klädde sig i säck och aska. Han gick ut mitt i staden och klagade högt och bittert.


text:
Han begav sig till kungens port och stannade framför den. Den som var klädd i säcktyg fick nämligen inte komma in i kungens port.


text:
I varje provins dit kungens befallning och förordning kom, blev det stor sorg bland judarna, och de fastade, grät och klagade. De flesta satte sig i säck och aska.


text:
<pb/>När Esters tjänarinnor och hovmän kom och berättade detta för henne, blev drottningen djupt bedrövad. Hon skickade ut kläder till Mordokaj, för att man skulle klä honom i dem och ta av honom säcktyget men han tog inte emot dem.


text:
Ester kallade då till sig Hatak, en av de hovmän som kungen hade ställt i hennes tjänst, och befallde honom gå till Mordokaj för att få veta vad som stod på och varför han gjorde på detta sätt.


text:
Mordokaj berättade allt som hade hänt honom och hur mycket silver Haman lovat väga upp till kungens skattkammare, för att han skulle få förgöra judarna.


text:
Mordokaj gav honom också en avskrift av den skrivna förordning som hade utfärdats i Susan om att de skulle utrotas. Den skulle han visa Ester och berätta allt för henne och befalla henne att gå in till kungen för att vädja till honom och begära nåd för sitt folk.


text:
"Alla kungens tjänare och folket i kungens provinser vet att om någon, det må vara man eller kvinna, går in till kungen på den inre borggården utan att vara kallad, så gäller endast en lag: Han skall dödas, om inte kungen räcker ut guldspiran mot honom och låter honom leva. Men jag har inte på trettio dagar varit kallad till kungen."


text:
sade Mordokaj att man skulle ge Ester detta svar: "Tro inte att du ensam av alla judar skall slippa undan därför att du är i kungens hus.


text:
För om du tiger denna gång, skall judarna få hjälp och befrielse från annat håll, men du och din fars hus kommer att förgöras. Vem vet om du inte har nått kunglig värdighet just för en tid som denna?"


text:
"Gå och samla alla judar som finns i Susan och håll fasta för mig. Ni skall inte äta eller dricka något under tre dygn, varken dag eller natt. Jag och mina tjänarinnor skall också fasta på samma sätt. Därefter skall jag gå in till kungen, även om det är mot lagen. Skall jag gå förlorad, så må jag gå förlorad."


text:
<pb/>På tredje dagen klädde Ester sig i kunglig skrud och ställde sig på den inre borggården till kungapalatset, mitt för den kungliga huvudbyggnaden. Kungen satt på sin tron i det kungliga palatset mitt emot palatsets dörr.


text:
När kungen såg drottning Ester stå på borggården, fann hon nåd för hans ögon, och kungen räckte ut guldspiran som han hade i sin hand. Då gick Ester fram och rörde vid spetsen av spiran.


text:
Kungen sade till henne: "Vad vill du, drottning Ester? Vad är din begäran? Om den så gäller halva riket skall du få det."


text:
Ester svarade: "Om det behagar konungen, så må konungen tillsammans med Haman idag komma till en festmåltid som jag har ordnat för honom."


text:
Då sade kungen: "Se till att Haman kommer hit fortast möjligt, så att vi kan göra som Ester har önskat." Så kom kungen och Haman till festmåltiden som Ester hade ordnat.


text:
När vinet dracks, sade kungen till Ester: "Vad är din bön? Den skall besvaras. Vad är din begäran? Om den så gäller halva riket skall den uppfyllas."


text:
Om jag har funnit nåd för konungens ögon och om det behagar konungen att besvara min bön och uppfylla min begäran, så må konungen och Haman komma till ännu en festmåltid som jag skall ordna för dem. Då skall jag i morgon göra som konungen har sagt."


text:
<pb/>Den dagen gick Haman därifrån glad och väl till mods. Men när han fick se Mordokaj i kungens port och denne varken steg upp eller ens rörde sig för honom, blev Haman rasande på Mordokaj.


text:
Men Haman behärskade sig och gick hem. Därefter sände han bud och lät hämta sina vänner och sin hustru Zeres.


text:
Haman skröt för dem om sin rikedoms härlighet och om sina många barn och om hur kungen hade gjort honom mäktig och på allt sätt upphöjt honom över de andra furstarna och tjänarna.


text:
Och Haman sade vidare: "Dessutom hade drottning Ester inte låtit någon annan än mig komma med kungen till den festmåltid som hon hade ordnat. Och i morgon är jag också bjuden till henne tillsammans med kungen.


text:
<pb/>Då sade hans hustru Zeres och alla hans vänner till honom: "Låt resa en påle, femtio alnar hög, och bed i morgon kungen att man hänger upp Mordokaj på den. Då kan du glad gå med kungen till festmåltiden." Haman tyckte att det var ett gott råd och han lät resa upp pålen.


text:
<pb/>Den natten kunde kungen inte sova. Han lät därför hämta krönikan där minnesvärda händelser var nertecknade, och man läste ur den för kungen.


text:
Där fanns skrivet att Mordokaj hade berättat hur Bigtana och Teres, två av de hovmän som höll vakt vid porten, hade sökt efter tillfälle att döda kung Ahasveros.


text:
Kungen frågade: "Vilken ära och upphöjelse har Mordokaj fått för detta?" De unga män som var i tjänst hos kungen svarade honom: "Ingenting har gjorts för honom."


text:
"Är det någon ute på borggården?" frågade kungen. Haman hade just kommit in på den yttre borggården till kungapalatset för att be kungen att Mordokaj skulle hängas upp på den påle som han hade gjort i ordning för honom.


text:
Kungens tjänare svarade honom: "Ja, Haman står därute på borggården." Kungen sade: "Låt honom komma in."


text:
<pb/>När Haman kom in, frågade kungen honom: "Vad skall man göra med den man som kungen vill hedra?" Haman tänkte i sitt hjärta: "Vem skulle kungen vilja hedra mer än mig?"


text:
skall man hämta en kunglig dräkt, som konungen själv har burit, och en häst, som konungen själv har ridit på och som har en kunglig krona på huvudet.


text:
Man skall överlämna dräkten och hästen till en av konungens förnämsta furstar. Dräkten skall sättas på den man som konungen vill hedra, och man skall föra honom ridande på hästen fram genom huvudgatan i staden och utropa framför honom: Så sker med den man som konungen vill hedra!"


text:
Då sade kungen till Haman: "Skynda dig, ta dräkten och hästen och gör så som du har sagt med juden Mordokaj som sitter i kungens port. Försumma inte något av det du sagt."


text:
<pb/>Haman hämtade dräkten och hästen och satte den på Mordokaj och förde honom ridande fram längs stadens huvudgata och utropade framför honom: "Så sker med den man som konungen vill hedra!"


text:
<pb/>Sedan vände Mordokaj tillbaka till kungens port. Men Haman skyndade hem sörjande och med övertäckt huvud.


text:
När Haman berättade för sin hustru Zeres och alla sina vänner allt som hade hänt honom, sade hans rådgivare och hans hustru till honom: "Om Mordokaj, som du har börjat stå tillbaka för, är av judisk börd, så förmår du ingenting mot honom. Han kommer att bli ditt fall."


text:
Medan de ännu talade med honom, kom kungens hovmän för att hämta Haman till festmåltiden som Ester hade ordnat.


text:
När vinet dracks, sade kungen till Ester också nu den andra dagen: "Vad är din bön, drottning Ester? Den skall besvaras. Vad är din begäran? Om det så gäller halva riket skall den uppfyllas."


text:
Drottning Ester svarade: "Om jag har funnit nåd för dina ögon, o konung, och om konungen så finner för gott, låt mitt eget liv sparas, det är min bön, och låt mitt folk sparas, det är min begäran.


text:
För vi är sålda, jag och mitt folk, till undergång, död och förintelse. Om vi bara hade blivit sålda till slavar och slavinnor skulle jag ha tigit. Den olyckan hade inte varit så stor att vi skulle ha besvärat konungen med den."


text:
Då svarade kung Ahasveros drottning Ester: "Vem är det, och var finns han som har vågat göra något sådant?"


text:
Ester sade: "En motståndare och fiende är han, den där onde Haman." Haman blev förskräckt för kungen och drottningen.


text:
Kungen reste sig från bordet i vredesmod, lämnade sitt vin och gick ut i palatsets trädgård. Men Haman stannade kvar för att bönfalla drottning Ester om sitt liv, ty han såg att kungen hade beslutat om hans olycka.


text:
När kungen kom tillbaka till festsalen från palatsets trädgård, hade Haman sjunkit ner mot soffan där Ester satt. Då sade kungen: "Tänker han också våldföra sig på drottningen härinne i min närvaro?" Knappt hade kungen sagt detta förrän man täckte över Hamans ansikte.


text:
Harbona, en av kungens hovmän, sade: "Vid Hamans hus står redan en påle, femtio alnar hög, som Haman har låtit resa upp för Mordokaj, som med sina ord var till sådan nytta för konungen." Då sade kungen: "Häng upp honom på den!"


text:
<pb/>Och man hängde upp Haman på den påle han hade låtit sätta upp för Mordokaj. Sedan lade sig kungens vrede.


text:
<pb/>Samma dag gav kung Ahasveros åt drottning Ester det hus som tillhört Haman, judarnas fiende. Och Mordokaj fick tillträde hos kungen, ty Ester hade talat om vad han var för henne.


text:
Kungen tog av sig signetringen, som han hade låtit ta tillbaka från Haman, och gav den åt Mordokaj. Och Ester satte Mordokaj över Hamans hus.


text:
<pb/>Ester talade på nytt till kungen. Hon föll ner för hans fötter och grät och bad att han skulle avvärja agagiten Hamans ondska och hindra den plan han hade tänkt ut mot judarna.


text:
Hon sade: "Om konungen finner för gott, och om jag har funnit nåd inför honom och det tycks vara riktigt inför konungen och om jag är honom till behag, låt då en skrivelse utfärdas för att återkalla de brev som agagiten Haman, Hammedatas son, skrev och som innehöll hans plan att förgöra judarna i alla konungens provinser.


text:
Hur skall jag kunna uthärda att se den olycka som annars skall drabba mitt folk? Ja, hur skall jag kunna uthärda att se mina landsmän förgöras?"


text:
<pb/>Då sade kung Ahasveros till drottning Ester och till juden Mordokaj: "Se, Hamans hus har jag gett Ester, och själv har han blivit upphängd på en påle, därför att han ville bära hand på judarna.


text:
Men utfärda också ni i konungens namn en skrivelse angående judarna, så som ni finner lämpligt, och förse den med konungens sigill. En skrivelse som är utfärdad i konungens namn och försedd med konungens sigill kan inte återkallas."


text:
<pb/>Samma dag, den tjugotredje dagen i tredje månaden, månaden Sivan,<f>[5]</f> tillkallades kungens skrivare och en skrivelse, helt enligt Mordokajs befallning, utfärdades till judarna och till satraperna, ståthållarna och furstarna i provinserna från Indien ända till Sudan, etthundratjugosju provinser. Till varje provins skrevs med dess egen skrift och till varje folk på dess eget språk, också till judarna med deras skrift och på deras språk.


text:
Han utfärdade skrivelsen i kung Ahasveros namn och förseglade den med kungens sigill. Därefter sände han breven med ilbud till häst, och de red på travare från kungens egna stall.


text:
I breven stod att kungen tillät judarna i varje stad att samlas för att försvara sig, och att i varje folk och provins förgöra, döda och utplåna alla väpnade skaror som angrep dem, även barn och kvinnor, och att ta deras ägodelar som byte.


text:
På en och samma dag skulle detta ske i alla kung Ahasveros provinser: nämligen den trettonde dagen i tolfte månaden, det vill säga månaden Adar.


text:
En avskrift av skrivelsen skulle kungöras som lag i varje provins och meddelas alla folk, så att judarna skulle vara beredda att den dagen hämnas på sina fiender.


text:
På kungens befallning drog ilbuden som red de kungliga travarna i stor hast ut, så snart förordningen hade utfärdats i Susans borg.


text:
<pb/>Men Mordokaj gick ut från kungen klädd i kunglig dräkt av mörkblått och vitt tyg. Han bar en stor guldkrona och en mantel av vitt och purpurrött tyg. I staden Susan jublade man och var glad.


text:
I varje provins och i varje stad dit kungens befallning och förordning kom blev det glädje och jubel bland judarna, och de höll fest och firade högtid. Många av folken i landet gav sig ut för att vara judar, ty fruktan för judarna hade kommit över dem.


text:
<pb/>På trettonde dagen i tolfte månaden, det är månaden Adar, skulle kungens befallning och förordning verkställas. Judarnas fiender hade då hoppats att få makt över dem, men nu hade det vänt sig så att judarna i stället fick makt över dem som hatade dem.


text:
Judarna samlades i sina städer i alla kung Ahasveros provinser för att angripa dem som sökte deras olycka. Ingen kunde stå emot dem, ty fruktan för dem hade kommit över alla folk.


text:
Alla furstarna i provinserna, satraperna, ståthållarna och kungens tjänstemän hjälpte judarna, ty fruktan för Mordokaj hade kommit över dem.


text:
Mordokaj var nu en mäktig man i det kungliga palatset, och ryktet om honom gick ut i alla provinser, ty denne Mordokaj blev allt mäktigare.


text:
Judarna slog alla sina fiender med svärd och dödade och tillintetgjorde dem och gjorde som de ville med sina motståndare.


text:
Då sade kungen till drottning Ester: "I Susans borg har judarna dödat och tillintetgjort femhundra män förutom Hamans tio söner. Vad skall de då inte ha gjort i kungens övriga provinser? Vad är nu din bön? Den skall besvaras. Och vad är ytterligare din begäran? Den skall uppfyllas."


text:
Ester svarade: "Om konungen finner för gott, låt det då också i morgon vara tillåtet för de judar som är i Susan att handla efter förordningen för idag. Och låt Hamans tio söner hängas upp på pålen."


text:
Kungen befallde att så skulle ske. En förordning om detta utfärdades i Susan och Hamans tio söner blev hängda.


text:
De judar som var i Susan samlades också på fjortonde dagen i månaden Adar och dödade trehundra män i Susan. Men de avstod från plundring.


text:
<pb/>De övriga judarna som var i kungens provinser samlades för att försvara sig och skaffade sig ro för sina fiender genom att döda sjuttiofemtusen av sina motståndare. Men de avstod från plundring.


text:
Detta skedde på trettonde dagen i månaden Adar. Men på fjortonde dagen vilade de och gjorde den till en dag av fest och glädje.


text:
De judar som var i Susan hade samlats både den trettonde dagen och den fjortonde. Och de vilade den femtonde dagen och gjorde den till en dag av fest och glädje.


text:
Därför firar judarna på landsbygden, de som bor i landsortsstäderna, den fjortonde dagen i månaden Adar som en dag av glädje, fest och högtid, då de sänder gåvor till varandra av den mat de har tillagat.


text:
<pb/>Mordokaj skrev ner dessa händelser och sände brev till judarna i alla kung Ahasveros provinser, både nära och långt borta,


text:
till minne av de dagar då judarna hade fått ro för sina fiender och för att minnas den månad då deras bedrövelse hade vänts i glädje och deras sorg i fest. Därför skulle de fira dessa dagar som dagar av fest och glädje, och sända gåvor till varandra av den mat de hade tillagat, och skicka gåvor till de fattiga.


text:
Ty agagiten Haman, Hammedatas son, alla judars fiende, hade planerat att utplåna judarna, och han hade kastat pur, det vill säga lott, för att krossa dem och förgöra dem.


text:
Men när saken kom till kungens kännedom, gav han genom en skrivelse befallning om att de onda planer som Haman haft mot judarna skulle vända tillbaka över hans eget huvud. Och Haman själv och hans söner hängdes upp på pålen.


text:
Därför blev dessa dagar kallade purim efter ordet pur. På grund av allt som stod i detta brev och vad de själva hade sett och vad som skett med dem,


text:
antog och fastställde judarna som en orubblig sed att de själva och deras efterkommande och alla som slöt sig till dem, år efter år skulle fira dessa båda dagar enligt föreskriften om dem och på den tid som fastställts för dem.


text:
Dessa dagar skulle man komma ihåg och de skulle firas i varje generation, i varje familj, i varje provins och i varje stad. Dessa purimdagar skulle inte försummas bland judarna och minnet av dem aldrig upphöra hos deras efterkommande.


text:
<pb/>Drottning Ester, Abihajils dotter, och juden Mordokaj utfärdade sedan en skrivelse för att med all kraft stadfästa detta andra brev om purim.


text:
Mordokaj sände brev med budskap om fred och trygghet till alla judar i de etthundratjugosju provinserna i Ahasveros rike


text:
för att stadfästa dessa purimdagar på deras bestämda tider, så som juden Mordokaj och drottning Ester hade förordnat för dem och så som de stadgade för sig själva och sina efterkommande, ifråga om fasta och klagorop.


text:
Allt vad han i sin makt och väldighet gjorde, liksom skildringen om den storhet till vilken kungen upphöjde Mordokaj, det finns nertecknat i krönikan om Mediens och Persiens kungar.


text:
Ty juden Mordokaj var kung Ahasveros närmaste man. Han var mycket ansedd bland judarna och älskad av alla sina bröder. Han sökte sitt folks bästa och talade för alla sina landsmäns välfärd.


text:
<pb/>I landet Us levde en man som hette Job. Han var en from och rättsinnig man, som fruktade Gud och undvek det onda.


text:
Han ägde 7 000 får, 3 000 kameler, 500 par oxar och 500 åsninnor, dessutom tjänare i stor mängd. Han var mäktigare än någon annan i Österlandet.


text:
Hans söner hade för vana att hålla fester i sina hem, var och en i tur och ordning. De sände bud och bjöd in sina tre systrar för att äta och dricka tillsammans med dem.


text:
När en sådan omgång av festdagar hade avslutats, sände Job bud efter dem för att helga dem. Han steg upp tidigt på morgonen och offrade ett brännoffer för var och en av dem. Ty Job tänkte: "Kanske har mina barn syndat och i sina hjärtan förbannat Gud." Så gjorde Job varje gång.


text:
<pb/>En dag hände det att Guds söner kom och trädde fram inför HERREN, och Åklagaren<f>[1]</f> kom också med bland dem.


text:
Då frågade HERREN Åklagaren: "Varifrån kommer du?" Åklagaren svarade HERREN: "Från en färd utöver jorden där jag har vandrat omkring."


text:
Då sade HERREN till Åklagaren: "Har du lagt märke till min tjänare Job? Ty på jorden finns ingen som är så from och rättsinnig, ingen som så fruktar Gud och undviker det onda."


text:
Har du inte på allt sätt beskyddat honom och hans hus och allt vad han äger? Du har välsignat hans händers verk, och hans boskapshjordar breder ut sig i landet.


text:
Men räck ut din hand och rör vid allt som han äger. Helt säkert kommer han då att förbanna dig rakt i ansiktet."


text:
HERREN sade till Åklagaren: "Nåväl, allt vad han äger är i din hand, men du får inte räcka ut din hand mot honom själv." Satan gick då bort från HERRENS ansikte.


text:
Då slog sabeerna till och rövade bort dem, och folket slog de med svärd. Jag var den ende som kom undan för att berätta det för dig."


text:
<pb/>Medan han talade kom ännu en budbärare och sade: "Guds eld föll från himlen och slog ner bland småboskapen och folket och förtärde dem. Jag var den ende som kom undan för att berätta det för dig."


text:
<pb/>Medan denne talade kom ännu en budbärare och sade: "Kaldeerna ställde upp sitt manskap i tre avdelningar och överföll kamelerna och rövade bort dem, och folket slog de med svärd. Jag var den ende som kom undan för att berätta det för dig."


text:
<pb/>Medan denne talade kom ännu en budbärare och sade: "Dina söner och döttrar åt en måltid och drack vin i den äldste broderns hem.


text:
Då bröt en stark storm fram från öknen och tog tag i husets fyra hörn, och det rasade samman över folket, så att de dog. Jag var den ende som kom undan för att berätta det för dig."


text:
Han sade: <pb/><t>"Naken kom jag ur min moders liv,</t> <t>och naken skall jag vända tillbaka dit.</t> <t>HERREN gav och HERREN tog.</t> <t>Lovat vare HERRENS namn!"</t>


text:
<pb/>En dag kom Guds söner och trädde fram inför HERREN. Också Åklagaren var med ibland dem och trädde fram inför HERREN.


text:
Då frågade HERREN Åklagaren: "Varifrån kommer du?" Åklagaren svarade: "Från en färd utöver jorden, där jag har vandrat omkring."


text:
HERREN sade till Åklagaren: "Har du gett akt på min tjänare Job? Ty på jorden finns ingen som är så from och rättsinnig, ingen som så fruktar Gud och undviker det onda. Ännu står han fast i sin fromhet fastän du har uppeggat mig mot honom för att utan skäl förgöra honom."


text:
Men räck ut din hand och rör vid hans kött och ben. Helt säkert kommer han då att förbanna dig rakt i ansiktet."


text:
<pb/>Och Åklagaren gick bort från HERRENS ansikte och slog Job med svåra bölder, från fotsulan ända till hjässan.


text:
Men han svarade henne: "Du talar som en dåraktig kvinna skulle tala. Om vi tar emot det goda av Gud, skall vi då inte också ta emot det onda?" Under allt detta syndade inte Job med sina läppar.


text:
<pb/>När tre av Jobs vänner fick höra om alla de olyckor som hade drabbat honom, kom de var och en från sin ort: Elifas från Teman, Bildad från Sua och Sofar från Naama. De enades om att de skulle gå till honom för att visa sitt deltagande och trösta honom.


text:
Men när de på avstånd fick se honom och inte kunde känna igen honom, brast de i gråt och rev sönder sina mantlar och kastade stoft mot himlen, ner över sina huvuden.


text:
Sedan satt de med honom på marken i sju dagar och sju nätter utan att någon av dem sade ett ord till honom, eftersom de såg att hans plåga var mycket stor.


text:
<pb/><t>Må den dag då jag föddes bli utplånad,</t> <t>och den natt som sade: "En pojke är avlad."</t>


text:
<t>Må den dagen vändas i mörker,</t> <t>må Gud i höjden inte fråga efter den</t> <t>och inget dagsljus lysa över den.</t>


text:
<t>Må mörkret och dödsskuggan återkräva den</t> <t>och molnen sänka sig ner över den.</t> <t>Må mörker förskräcka den under dagen.</t>


text:
<t>Den natten må gripas av tjockaste mörker.</t> <t>Den må ej fröjdas bland årets dagar</t> <t>eller finna rum inom månadernas krets.</t>


text:
<t>Må de som besvärjer dagar förbanna den,</t> <t>de som förmår mana fram</t> <t>Leviatan.<f>[2]</f></t>


text:
<t>Må dess stjärnor förmörkas innan dagen gryr,</t> <t>må den förgäves vänta efter ljus,</t> <t>må den aldrig få se morgonrodnadens strålar.</t>


text:
<t>Ty den stängde ej dörrarna till min moders liv</t> <t>och lät ej olyckan förbli dold för mina ögon.</t>


text:
<t>Eller varför blev jag inte nergrävd som ett dödfött foster,</t> <t>som ett barn som aldrig såg ljuset?</t>


text:
<t>som längtar efter döden, utan att den kommer,</t> <t>och söker efter den mer än efter någon skatt,</t>


text:
<t>Den stannade, men jag kunde inte urskilja utseendet</t> <t>på gestalten som jag såg.</t> <t>Det var tyst, sedan hörde jag en röst:</t>


text:
<t>"Kan en människa stå rättfärdig inför Gud,</t> <t>kan en människa vara ren inför sin skapare?</t>


text:
<t>Hur mycket mer hos dem som bor i lerhyddor,</t> <t>dem som har sin grundval i stoftet.</t> <t>De krossas lättare än mal.</t>


text:
<t>När morgon har blivit afton,</t> <t>ligger de slagna.</t> <t>Utan att någon märker det,</t> <t>går de under för alltid.</t>


text:
<t>Hans barn är fjärran från frälsning,</t> <t>de trampas ner i porten, det finns ingen som räddar.</t>


text:
<t>Den hungrige slukar hans skörd,</t> <t>den rövas bort till och med bland törnen.</t> <t>De törstiga flämtar efter<f>[3]</f></t> <t>deras rikedom.</t>


text:
<t>Han fångar de visa i deras slughet</t> <t>och låter de svekfulla förhasta sig vid sina rådslag.</t>


text:
<t>Sex gånger räddar han dig ur nöden,</t> <t>och den sjunde gången skall det onda inte drabba dig.</t>


text:
<t>När tungor svänger gisslet göms du undan,</t> <t>du behöver inte frukta när ödeläggelse kommer.</t>


text:
<t>Ty den Allsmäktiges pilar har träffat mig,</t> <t>min ande dricker deras gift.</t> <t>Fasor från Gud går i stridsställning mot mig.</t>


text:
<t>Då skulle ännu finnas tröst för mig,</t> <t>jag skulle jubla, fastän plågad utan förskoning.</t> <t>Jag har ej förnekat den Heliges ord.</t>


text:
<t>Vilken är då min kraft,</t> <t>att jag skulle hoppas?</t> <t>Vilket är mitt slut,</t> <t>att jag skulle vara tålig?</t>


text:
<t>Den förtvivlade borde röna godhet från sin vän,</t> <t>men man fruktar ej längre den Allsmäktige.</t>


text:
<pb/>Har inte människan ett slitsamt liv på jorden, <pb/><t>är inte hennes dagar som daglönarens dagar?</t>


text:
<t>Så snart jag lagt mig frågar jag:</t> <t>"När skall jag stiga upp?</t> <t>När skall natten ta slut?"</t> <t>Jag mättas av oro intill morgonen.</t>


text:
<t>Min kropp täcks av förruttnelsens maskar</t> <t>och med en skorpa som av jord,</t> <t>min hud skrumpnar och faller av.</t>


text:
<t>Det öga som ser mig skall ej mer iaktta mig,</t> <t>om din blick söker mig finns jag inte längre.</t>


text:
<t>Som ett moln löses upp och är borta,</t> <t>så kommer inte heller den tillbaka som farit ner i dödsriket.</t>


text:
<t>Därför vill jag inte lägga band på min mun,</t> <t>jag vill tala i min andes ångest,</t> <t>jag vill klaga i min själs bedrövelse.</t>


text:
<t>Jag är led vid detta.</t> <t>Jag skall inte leva för evigt,</t> <t>låt mig vara, ty mina dagar är en vindfläkt.</t>


text:
<t>Vad är då en människa,</t> <t>att du gör så stor sak av henne,</t> <t>ger akt på henne så noga,</t>


text:
<t>Har jag syndat,</t> <t>vad skadar det dig,</t> <t>du människornas bevakare?</t> <t>Varför har du gjort mig till din måltavla</t> <t>och låtit mig bli en börda för mig själv?</t>


text:
<t>Varför förlåter du inte min överträdelse</t> <t>och tar bort min missgärning?</t> <t>Snart skall jag ligga i stoftet,</t> <t>du skall söka efter mig, men jag finns inte mer.</t>


text:
<t>om du är ren och rättsinnig,</t> <t>då skall han vaka över dig</t> <t>och göra din rättfärdighets boning trygg.</t>


text:
<t>Kan papyrus växa där marken inte är sank,</t> <t>skjuter vassen upp där det inte finns vatten?</t>


text:
<t>Han förlitar sig på sitt hus, men det håller inte,</t> <t>han klamrar sig fast vid det, men det kommer inte att bestå.</t>


text:
<t>De som hatar dig skall kläs i skam,</t> <t>och de ogudaktigas tält skall inte mer finnas till.</t>


text:
<t>Se, han går förbi mig utan att jag ser honom,</t> <t>han drar vidare utan att jag märker det.</t>


text:
<t>Gäller det styrka?</t> <t>Se, han är stark!</t> <t>Gäller det vad som är rätt?</t> <t>Vem vill ställa mig till svars?</t>


text:
<t>Om jag hade rätt skulle ändå min mun fälla mig,</t> <t>om jag vore oskyldig skulle han finna mig falsk.</t>


text:
<t>Jorden är given i de ogudaktigas hand.</t> <t>Han binder för ögonen på dess domare,</t> <t>om det inte är han, vem är det då?</t>


text:
<t>Mina dagar rusar i väg snabbare än en löpare,</t> <t>de flyr bort utan att ha sett någon glädje.</t>


text:
<t>Ty han är ej en människa som jag,</t> <t>så att jag kan svara honom:</t> <t>"Vi går tillsammans till rätten."</t>


text:
<pb/>Jag är utled på livet, jag vill släppa loss min klagan, <pb/><t>jag talar i min själs bedrövelse.</t>


text:
<t>Gläds du åt att förtrycka,</t> <t>att förkasta dina händers verk</t> <t>och låta ditt ljus skina över de ogudaktigas rådslag?</t>


text:
<t>Ve mig, om jag är skyldig!</t> <t>Om jag är oskyldig, kan jag ändå inte lyfta mitt huvud,</t> <t>ty jag fylls av skam och skådar min ofärd.</t>


text:
<t>Och höjde jag huvudet skulle du jaga mig som ett lejon</t> <t>och åter utföra din makts under på mig.</t>


text:
<t>Nya vittnen mot mig skulle du föra fram</t> <t>och alltmer låta mig känna din vrede.</t> <t>Du skulle sända här efter här mot mig.</t>


text:
<t>Min tid är kort,</t> <t>låt mig vara, lämna mig i fred,</t> <t>så att jag får en stunds glädje,</t>


text:
<t>till ett land med dunkel som djupaste natt,</t> <t>till dödsskugga och förvirring,</t> <t>där ljuset är som djupaste natt.</t>


text:
<t>Skall ditt tomma prat få män att tiga,</t> <t>skall du håna utan att någon får dig att skämmas?</t>


text:
<t>uppenbara för dig visdomens hemligheter,</t> <t>ty han äger förstånd i dubbelt mått.</t> <t>Då skulle du inse att Gud kan låta din missgärning vara glömd.</t>


text:
<t>Hög som himlen är den - vad kan du göra?</t> <t>Djupare än dödsriket är den - vad kan du förstå?</t>


text:
<t>Ditt liv skall stråla klarare än middagsljuset,</t> <t>och mörkret skall vara som morgonljuset.</t>


text:
<t>Du skall vara trygg, ty det finns hopp.</t> <t>Du skall se dig omkring och trygg gå till vila.</t>


text:
<t>Du skall lägga dig utan att någon förskräcker dig,</t> <t>och många skall söka vinna din gunst.</t>


text:
<t>Men de ogudaktigas ögon skall tyna bort,</t> <t>för dem skall ingen tillflykt finnas,</t> <t>deras hopp skall vara att få ge upp andan.</t>


text:
<t>Men jag har förstånd så gott som ni,</t> <t>inte står jag tillbaka för er,</t> <t>ty vem känner inte till detta?</t>


text:
<t>Jag har blivit till åtlöje för min vän,</t> <t>jag som ropade till Gud och fick svar.</t> <t>Den rättfärdige och oskyldige blir till åtlöje.</t>


text:
<t>Våldsverkarnas tält åtnjuter frid,</t> <t>de som trotsar Gud har trygghet,</t> <t>de som har sin gud i sin hand.</t>


text:
<t>Men fråga boskapen, den skall undervisa dig,</t> <t>fåglarna under himlen, de skall ge dig svar,</t>


text:
<t>Se, han håller vattnen tillbaka och de torkar ut,</t> <t>han släpper dem lösa och de ödelägger landet.</t>


text:
<t>Kan det sluta väl när han rannsakar er?</t> <t>Eller kan ni bedra honom så som man bedrar en människa?</t>


text:
<t>Se, han må döda mig, jag väntar inget annat.</t> <t>Då får jag försvara min vandel inför hans ansikte.</t>


text:
<t>Du sätter mina fötter i stocken,</t> <t>du vaktar på alla mina vägar</t> <t>och märker ut stegen för mina fötter.</t>


text:
<pb/><t>Likt ett blomster växer hon upp och vissnar,</t> <t>likt en skugga flyr hon och kan ej bestå.</t>


text:
<t>Eftersom människans dagar är bestämda,</t> <t>hennes månaders antal fastställda av dig,</t> <t>och du har utstakat en gräns som hon ej kan överskrida,</t>


text:
<t>vänd då din blick ifrån henne och ge henne ro,</t> <t>låt henne få glädje av sin dag, likt en daglönare.</t>


text:
<t>För ett träd finns det hopp,</t> <t>om det huggs ner kan det åter gro,</t> <t>och nya skott skall ej saknas.</t>


text:
<t>så lägger sig människan och står ej upp igen.</t> <t>Först när inte himlen mer finns,</t> <t>vaknar hon och reser sig från sin sömn.</t>


text:
<t>O, att du ville gömma mig i dödsriket,</t> <t>dölja mig till dess att din vrede upphör,</t> <t>sätta en bestämd tid för mig och tänka på mig!</t>


text:
<t>Kan en människa få liv igen som en gång dött?</t> <t>Då skulle jag hålla ut i min mödas tid,</t> <t>till dess att min avlösning kommer.</t>


text:
<t>Du skulle ropa på mig, och jag skulle svara dig,</t> <t>du skulle längta efter dina händers verk.</t>


text:
<t>som vatten nöter sönder stenar,</t> <t>som dess flöden sköljer bort myllan,</t> <t>så gör du människans hopp om intet.</t>


text:
<t>Du besegrar henne för alltid och hon går bort,</t> <t>du förändrar hennes ansikte och sänder i väg henne.</t>


text:
<t>Vad är en människa, att hon skulle vara ren,</t> <t>att en av kvinna född skulle vara rättfärdig?</t>


text:
<t>hur mycket mindre då den som är avskyvärd och fördärvad,</t> <t>en människa som dricker orättfärdighet som vatten!</t>


text:
<t>Han bosätter sig i ödelagda städer,</t> <t>i hus där man ej kan bo,</t> <t>ty de är bestämda till ruiner.</t>


text:
<t>Han blir ej rik,</t> <t>hans välstånd skall ej bestå,</t> <t>hans skördar skall ej luta tungt mot marken.</t>


text:
<t>Han kan inte fly undan mörkret,</t> <t>hans rotskott skall förtorka av hetta,</t> <t>han skall förgås genom Guds<f>[5]</f> muns anda.</t>


text:
<t>Han skall tappa sina omogna druvor likt en vinstock,</t> <t>fälla sina blommor likt ett olivträd.</t>


text:
<t>Också jag kunde tala som ni</t> <t>om ni vore i mitt ställe.</t> <t>Jag kunde fläta samman ord mot er</t> <t>och skaka mitt huvud mot er.</t>


text:
<t>Du har fjättrat mig,</t> <t>det har blivit mitt vittnesbörd.</t> <t>Min avtärdhet träder upp och vittnar mot mig.</t>


text:
<t>Hans vrede sliter sönder och jagar mig,</t> <t>sina tänder gnisslar han mot mig.</t> <t>Min ovän sänder vassa blickar mot mig.</t>


text:
<t>De spärrar upp munnen mot mig,</t> <t>hånfullt slår de mig på kinden,</t> <t>alla gaddar sig samman mot mig.</t>


text:
<t>Jag satt i trygghet, då krossade han mig,</t> <t>han grep mig i nacken och slog mig i bitar,</t> <t>han gjorde mig till sin måltavla,</t>


text:
<t>han skjuter pilar från alla sidor,</t> <t>genomborrar mina njurar utan förskoning,</t> <t>min galla häller han ut på marken.</t>


text:
<t>Han har gjort mig till ett ordspråk bland folken,</t> <t>en man som man spottar i ansiktet är jag.</t>


text:
<t>Men den rättfärdige håller fast vid sin väg,</t> <t>och den som har rena händer blir starkare.</t>


text:
<t>säga till förgängelsen:</t> <t>"Du är min far",</t> <t>och till maskarna:</t> <t>"Min mor", "Min syster",</t>


text:
<t>Du som i vrede söndersliter din själ,</t> <t>skall jorden bli öde för din skull</t> <t>eller klippan flyttas från sin plats?</t>


text:
<t>Sannerligen, den ogudaktiges ljus skall slockna</t> <t>och lågan av hans eld inte ge något sken.</t>


text:
<t>Jag ropar mot våldet men får inget svar,</t> <t>jag ropar, men där finns ingen rättfärdighet.</t>


text:
<t>Han har spärrat min väg så att jag ej kommer fram,</t> <t>över mina stigar lägger han mörker.</t>


text:
<t>Han bryter ner mig från alla sidor, så att jag går under.</t> <t>Han rycker upp mitt hopp som vore det ett träd.</t>


text:
<t>Hans skaror samlas</t> <t>och förbereder sitt anfall mot mig,</t> <t>de slår läger kring mitt tält.</t>


text:
<t>Min familj och mina tjänarinnor</t> <t>betraktar mig som en främmande,</t> <t>en främling är jag i deras ögon.</t>


text:
<t>Var barmhärtiga, ni mina vänner, var barmhärtiga mot mig,</t> <t>ty Guds hand har slagit mig.</t>


text:
<t>Men jag vet att min återlösare lever,</t> <t>och som den siste skall han träda fram över stoftet.</t>


text:
<t>Jag själv skall få skåda honom,</t> <t>med egna ögon skall jag se honom,</t> <t>inte med någon annans.</t> <t>Därefter trånar jag i mitt innersta.</t>


text:
<t>Men ni säger:</t> <t>"Hur skall vi förfölja honom?"</t> <t>Roten till olyckan har ni ju funnit hos mig.</t>


text:
<t>Frukta för svärdet,</t> <t>ty vrede hör till synder som straffas med svärd.</t> <t>Så må ni inse att det kommer en dom.</t>


text:
<t>så förgås han dock för alltid som sin egen träck.</t> <t>De som såg honom skall fråga: "Var finns han?"</t>


text:
<t>Likt en dröm flyger han bort,</t> <t>och ingen finner honom,</t> <t>han jagas i väg som en syn om natten.</t>


text:
<t>Han måste lämna tillbaka vad han förvärvat,</t> <t>han får inte njuta av det</t> <t>eller glädjas åt den rikedom han vunnit.</t>


text:
<t>När han fyller sin buk</t> <t>skall Gud sända sin vredes glöd över honom,</t> <t>och den skall träffa honom likt regn.</t>


text:
<t>Drar han ut pilen från sin rygg</t> <t>och den blanka udden ur sin galla,</t> <t>då kommer dödsskräck över honom.</t>


text:
<t>Idel mörker väntar på hans ägodelar.</t> <t>En eld som ingen blåser på skall förtära honom,</t> <t>den skall ödelägga det som finns kvar i hans tält.</t>


text:
<t>Vem är den Allsmäktige att vi skulle tjäna honom?</t> <t>Vad skulle vi vinna på att åkalla honom?"</t>


text:
<t>Se, deras framgång ligger inte i deras egen hand.</t> <t>De ogudaktigas rådslag är fjärran från mig.</t>


text:
<t>Hur ofta slocknar de ogudaktigas lampa?</t> <t>Hur ofta kommer olycka över dem,</t> <t>plågor som Gud i vrede tilldelar dem?</t>


text:
<t>Ni säger: "Gud sparar hans straff till barnen."</t> <t>Må han vedergälla honom själv, så att han får känna det.</t>


text:
<t>Må den ogudaktige med egna ögon få se sitt fall,</t> <t>må han få dricka av den Allsmäktiges vrede.</t>


text:
<t>Ty frågar han efter sin familj när han är borta,</t> <t>när antalet månader för hans del är slut?</t>


text:
<t>Vem säger honom rakt i ansiktet hur han lever,</t> <t>vem straffar honom för vad han har gjort?</t>


text:
<t>Dalens mylla är ljuvlig för honom,</t> <t>alla människor följer honom,</t> <t>och otaliga har gått före honom.</t>


text:
<pb/><t>Kan en människa vara till nytta för Gud,</t> <t>kan en förståndig vara till gagn för honom?<f>[6]</f></t>


text:
<t>Har den Allsmäktige någon glädje av din rättfärdighet,</t> <t>eller något att tjäna på att du lever oklanderligt?</t>


text:
<t>Ändå var det han som fyllde deras hus med välstånd.</t> <t>Men de ogudaktigas rådslag är fjärran ifrån mig.</t>


text:
<t>Om du omvänder dig till den Allsmäktige</t> <t>blir du upprättad,</t> <t>om du avlägsnar orättfärdighet från ditt tält,</t>


text:
<t>När de för nedåt skall du säga: "Uppåt!",</t> <t>så skall han frälsa den som slår ner sin blick.</t>


text:
<t>Han skall rädda också den som ej är oskyldig,</t> <t>genom dina händers renhet skall han räddas.</t>


text:
<pb/><t>Också i dag är min klagan trotsig.</t> <t>Min hand<f>[7]</f> vilar tungt över mitt suckande.</t>


text:
<t>En rättfärdig skulle då vara hans motpart,</t> <t>jag skulle för alltid bli frikänd av min domare.</t>


text:
<t>Är han verksam i norr, skådar jag honom inte,</t> <t>vänder han sig åt söder, ser jag honom ej.</t>


text:
<t>Han vet vilken väg jag har vandrat,</t> <t>prövar han mig, skall jag komma ur prövningen som guld.</t>


text:
<t>Hans läppars bud har jag inte övergett,</t> <t>hans muns ord är mig en större skatt än mitt dagliga bröd.</t>


text:
<t>ty jag fick inte förgås innan mörkret kom,</t> <t>han dolde inte den svarta natten för mitt ansikte.</t>


text:
<pb/>Varför har den Allsmäktige inga domstider i förvar? <pb/><t>Varför får hans vänner inte se hans dagar?</t>


text:
<t>Se, som vildåsnor i öknen</t> <t>går de ut till sin gärning.</t> <t>De söker efter mat,</t> <t>och hedmarken ger dem bröd åt barnen.</t>


text:
<t>Från staden hörs de döendes jämmer,</t> <t>svårt sårade ropar på hjälp.</t> <t>Men Gud aktar ej på sådan ondska.</t>


text:
<t>Andra har blivit fiender till ljuset,</t> <t>de känner inte dess vägar,</t> <t>de vistas inte på dess stigar.</t>


text:
<t>Så snart det dagas stiger mördaren upp,</t> <t>han dödar den nödställde och fattige,</t> <t>och om natten blir han tjuvars like.</t>


text:
<t>Äktenskapsbrytarens öga spanar efter skymningen,</t> <t>han tänker: "Inget öga får se mig",</t> <t>och täcker sitt ansikte med en slöja.</t>


text:
<t>Vid mörkrets inbrott bryter de sig in i husen,</t> <t>om dagen låser de sig inne.</t> <t>De vill inte veta av ljuset.</t>


text:
<t>Ty svartaste mörker är morgon för dem alla,</t> <t>ja, de är väl förtrogna med mörkrets fasor.</t>


text:
<t>De är som något lätt på vattenytan.</t> <t>Deras jordstycke är förbannat i landet,</t> <t>ingen styr sin färd till vingårdarna.</t>


text:
<t>Modersskötet glömmer honom,</t> <t>maskar frossar på honom,</t> <t>ingen bevarar hans minne.</t> <t>Som ett träd bryts orättfärdigheten av.</t>


text:
<t>Men Gud rycker bort de starka genom sin kraft.</t> <t>När han griper in, kan de inte vara säkra för sitt liv.</t>


text:
<t>En kort tid är de upphöjda,</t> <t>sedan är de borta,</t> <t>de slås ner och skördas som alla,</t> <t>de vissnar likt axens toppar.</t>


text:
<t>Hur kan då en människa vara rättfärdig inför Gud,</t> <t>eller någon av kvinna född vara ren?</t>


text:
<t>Vilka råd har du ej gett den ovise,</t> <t>vilket överflöd av klokhet har du ej lagt i dagen!</t>


text:
<t>Med sin kraft stillar<f>[9]</f> han havet,</t> <t>genom sitt förstånd krossar han Rahab.<f>[10]</f></t>


text:
<t>Se, detta är endast utkanterna av hans verk,</t> <t>en svag viskning är allt vi hör om honom.</t> <t>Hans dånande kraft, vem kan förstå den?</t>


text:
<pb/><t>Så sant Gud lever,</t> <t>han som har undanhållit mig min rätt,</t> <t>han, den Allsmäktige, som har förbittrat min själ:</t>


text:
<t>Jag håller fast vid min rättfärdighet och släpper den inte.</t> <t>Mitt hjärta förebrår mig inte för någon av mina dagar.</t>


text:
<t>Detta är den ogudaktiges lott hos Gud,</t> <t>den arvedel våldsverkaren får av den Allsmäktige:</t>


text:
<t>Om hans barn blir många, skall de falla för svärd,</t> <t>hans avkomlingar får ej tillräckligt med bröd.</t>


text:
<t>så är det de rättfärdiga som klär sig i det han har lagt på hög,</t> <t>och silvret får de oskyldiga dela.</t>


text:
<t>Rik går han till sängs,</t> <t>men det sker aldrig mer,</t> <t>när han öppnar sina ögon är allt borta.</t>


text:
<t>Människan sätter gränser för mörkret</t> <t>och utforskar det yttersta djupet,</t> <t>där stenen är natt och svartaste skugga.</t>


text:
<t>De spränger schakt långt från människoboningar,</t> <t>där ingen satt sin fot,</t> <t>de hänger svävande, fjärran från människor.</t>


text:
<t>Och till människorna sade han:</t> <t>"Se, Herrens fruktan är vishet,</t> <t>att fly det onda är förstånd."</t>


text:
<t>I rättfärdighet klädde jag mig,</t> <t>den var min klädnad.</t> <t>Rättvisan var min mantel och huvudbonad.</t>


text:
<t>Jag tänkte då:</t> <t>"I mitt eget bo kommer jag att dö,</t> <t>mina dagar skall bli många som sanden.</t>


text:
<t>Jag valde väg åt dem och satt främst,</t> <t>jag tronade som en kung bland sitt manskap,</t> <t>likt en som tröstade de sörjande.</t>


text:
<pb/>Nu skrattar de åt mig, dessa som är yngre än jag, <pb/><t>de vilkas fäder jag aktade för ringa att ens sätta</t> <t>bland mina vallhundar.</t>


text:
<t>De är utmärglade av nöd och hunger,</t> <t>de gnager av det torra landet</t> <t>som redan förut var öde och ödsligt.</t>


text:
<t>De avskyr mig och håller sig borta från mig,</t> <t>de tvekar inte att spotta mig i ansiktet.</t>


text:
<t>Gud har lossat strängen på min båge och plågat mig,</t> <t>därför beter de sig tygellöst inför mina ögon.</t>


text:
<t>Vid min högra sida reser sig slöddret,</t> <t>de slår undan mina fötter</t> <t>och banar sig väg för att fördärva mig.</t>


text:
<t>Fasor väller över mig,</t> <t>min ära rycks bort som en storm,</t> <t>och lik ett moln har min räddning försvunnit.</t>


text:
<t>Jag ropar till dig, men du svarar mig inte.</t> <t>Jag reser mig upp, men du bara ser på mig.</t>


text:
<t>Men räcker man ej ut handen när man faller,</t> <t>ropar man ej efter hjälp när olycka har kommit?</t>


text:
<t>Svart går jag omkring, men inte av solen.</t> <t>Jag står upp mitt bland folket och ropar på hjälp.</t>


text:
<t>Vilken lott skulle jag annars få av Gud i höjden,</t> <t>vilken del av den Allsmäktige där ovan?</t>


text:
<t>Har mina steg vikit av ifrån vägen,</t> <t>har mitt hjärta följt mina ögon,</t> <t>har jag någon fläck på mina händer?</t>


text:
<t>Vad skulle jag då göra när Gud står upp?</t> <t>När han ställer mig till svars, vad skulle jag säga?</t>


text:
<t>Har inte han som skapade mig i moderlivet skapat också dem?</t> <t>Är det inte en enda som har berett oss i modersskötet?</t>


text:
<t>Nej, från min ungdom har jag uppfostrat honom som en far,</t> <t>och från första stund har jag tagit mig an änkor.</t>


text:
<t>av fruktan för allt folket</t> <t>och av rädsla för fränders förakt,</t> <t>så att jag teg och ej gick utanför min dörr?</t>


text:
<t>O, att jag hade någon som lyssnade på mig!</t> <t>Se, här är min underskrift.</t> <t>Den Allsmäktige må svara mig.</t> <t>Låt mig se min motparts anklagelseskrift!</t>


text:
<t>Sannerligen, jag skulle bära den på min skuldra,</t> <t>jag skulle fästa den på mig som en krona.</t>


text:
<t>Då må törne växa upp i stället för vete,</t> <t>ogräs i stället för korn.</t> <pb/>Slut på Jobs tal.


text:
<pb/>Men Elihu, Barakels son, från Bus, av Rams släkt, blev upprörd. Mot Job blev han upprörd, därför att denne menade sig ha rätt mot Gud.


text:
Och mot Jobs tre vänner blev han upprörd, därför att de inte fann något svar och ändå dömde Job skyldig.


text:
<pb/>Så Elihu, Barakels son, från Bus tog till orda. Han sade: <pb/><t>Jag är ung, och ni är gamla.</t> <t>Därför var jag rädd och vågade inte</t> <t>lägga fram min mening för er.</t>


text:
<t>Se, jag väntade på era ord,</t> <t>jag lyssnade efter förståndigt tal från er,</t> <t>när ni sökte finna de rätta orden.</t>


text:
<t>Jag lyssnade uppmärksamt på er,</t> <t>men se, ingen kunde motbevisa Job,</t> <t>ingen kunde ge honom svar på tal.</t>


text:
<t>I drömmen, i nattens syn,</t> <t>när sömnen fallit tung över människorna</t> <t>och de slumrar i sin bädd,</t>


text:
<t>Hennes kött tärs bort till dess inget finns kvar,</t> <t>hennes ben, som man inte såg, blir blottade.</t>


text:
<t>Om det finns en ängel för henne,</t> <t>en medlare, en av tusen,</t> <t>som förkunnar för människan vad som är rätt,</t>


text:
<t>då förbarmar sig Gud över henne och säger:</t> <t>"Fräls henne, så att hon inte far ner i graven,</t> <t>jag har fått lösepenning."</t>


text:
<t>Hon ber till Gud som får behag till henne,</t> <t>och hon får se hans ansikte med jubel.</t> <t>Och Gud ger människan hennes rättfärdighet tillbaka.</t>


text:
<t>Hon skall sjunga inför människorna:</t> <t>"Jag syndade och förvrängde det rätta,</t> <t>men jag fick inte vad jag förtjänade.</t>


text:
<t>Han friköpte min själ så att den inte hamnade i fördärvet,</t> <t>och mitt liv skall se ljuset."</t>


text:
<t>för att föra tillbaka hennes själ från graven,</t> <t>så att livets ljus får stråla över henne.</t>


text:
<pb/><t>Trots att jag har rätt står jag som lögnare.</t> <t>Jag är dödsskjuten fastän jag är utan missgärning."</t>


text:
<t>Lyssna därför på mig, ni förståndiga män!</t> <t>Skulle Gud begå någon orätt,</t> <t>skulle den Allsmäktige göra något orättfärdigt?</t>


text:
<t>Nej, han vedergäller en människa efter hennes gärningar</t> <t>och ger åt var och en efter hennes vandel.</t>


text:
<t>han som inte är partisk för furstar,</t> <t>som inte aktar den rike mer än den fattige,</t> <t>ty alla är de hans händers verk?</t>


text:
<t>De dör plötsligt, mitt i natten.</t> <t>Folk bävar och förgås,</t> <t>de mäktiga rycks bort men inte genom människohand.</t>


text:
<t>Gud behöver inte ge akt på en människa länge,</t> <t>innan hon kan ställas till doms inför honom.</t>


text:
<t>När han är tyst,</t> <t>vem kan då fördöma?</t> <t>När han döljer sitt ansikte,</t> <t>vem kan då se honom,</t> <t>det må gälla ett folk eller en enskild människa.</t>


text:
<t>Skall Gud vedergälla efter din önskan,</t> <t>du som har förkastat honom?</t> <t>Du måste välja, inte jag.</t> <t>Säg vad du menar!</t>


text:
<t>Han lägger uppror till sin synd,</t> <t>han klappar händerna mot oss</t> <t>och hopar sina ord mot Gud.</t>


text:
<t>Om du syndar,</t> <t>vad tillfogar du då honom?</t> <t>Om dina överträdelser är många,</t> <t>vad skadar det honom?</t>


text:
<t>Din ogudaktighet påverkar människor som är lika dig,</t> <t>och din rättfärdighet människobarn.</t>


text:
<t>Men ingen frågar: "Var är Gud, som skapat mig,</t> <t>han som låter lovsånger ljuda i natten,</t>


text:
<t>Även när du säger</t> <t>att du inte ser honom,</t> <t>ligger din sak inför honom,</t> <t>och du bör vänta på honom.</t>


text:
<t>Han tar ej sina ögon från de rättfärdiga.</t> <t>De får trona i kungars krets,</t> <t>de är för alltid upphöjda.</t>


text:
<t>Om de lyssnar och tjänar honom,</t> <t>får de framleva sina dagar i lycka</t> <t>och sina år i ljuvlig ro.</t>


text:
<t>Men om de inte lyssnar,</t> <t>skall de drabbas av svärdet</t> <t>och gå under i sitt oförstånd.</t>


text:
<t>De som har gudlösa hjärtan hemfaller åt vrede,</t> <t>de ropar inte på hjälp när han binder dem.</t>


text:
<t>Han vill också föra dig ut ur nödens gap</t> <t>till en rymlig plats utan betryck</t> <t>och duka ditt bord med utsökta rätter.</t>


text:
<t>Låt inte din vrede uppegga dig till att håna<f>[11]</f></t> <t>och låt inte en stor lösensumma förleda dig.</t>


text:
<t>Efteråt ryter dånet,</t> <t>han dundrar med sin väldiga röst,</t> <t>och på blixtarna spar han ej</t> <t>då han låter sin röst höras.</t>


text:
<t>På alla människors händer sätter han ett insegel,</t> <t>så att alla skall lära känna hans gärningar.</t>


text:
<t>De driver i alla riktningar efter hans rådslut</t> <t>och utför allt vad han befaller dem på jordens yta.</t>


text:
<t>Han låter dem komma för att straffa</t> <t>eller för att gagna hans land</t> <t>eller för att visa hans godhet.</t>


text:
<t>Kan du, med honom, breda ut skyarna som ett valv,</t> <t>fast som en spegel av gjuten metall?</t>


text:
<t>Lär oss vad vi skall säga till honom,</t> <t>för vårt mörkers skull kan vi inte lägga fram något.</t>


text:
<t>Men inte kan någon nu se på ljuset,</t> <t>strålande som det är i skyarna,</t> <t>sedan vinden har gått fram och renat dem.</t>


text:
<t>Den Allsmäktige kan vi ej finna,</t> <t>han är upphöjd i kraft och dom.</t> <t>Han kan inte kränka sin stora rättfärdighet.</t>


text:
<t>och sade: "Hit får du komma, men inte längre,</t> <t>här skall dina stolta böljor lägga sig"?</t>


text:
<t>Har du, sedan dina dagar började,</t> <t>befallt dagen att gry</t> <t>och anvisat morgonrodnaden en plats</t>


text:
<t>Vem skaffar mat åt korpen,</t> <t>när hans ungar ropar till Gud</t> <t>och flaxar omkring utan föda?</t>


text:
<t>Deras ungar växer sig starka ute på marken,</t> <t>de springer sin väg och vänder ej tillbaka.</t>


text:
<t>Strutshonans vingar flaxar med fröjd,</t> <t>men visar hennes vingar och fjädrar modersömhet?</t>


text:
<t>Hon är hård mot sin avkomma,</t> <t>som om den inte vore hennes.</t> <t>Hon bekymras ej av att hennes ungar kan dö.</t>


text:
<t>Han skakar och är upphetsad när han vinner terräng,</t> <t>han kan inte stå stilla när basunen har ljudit.</t>


text:
<t>För varje basunstöt frustar han till,</t> <t>redan på avstånd vädrar han strid,</t> <t>kommandorop och härskrin.</t>


text:
<t>En gång har jag talat, men jag säger inget mer,</t> <t>ja, två gånger, men jag gör det aldrig mer.</t>


text:
<t>Vill du göra min rätt om intet,</t> <t>vill du döma mig skyldig för att själv stå rättfärdig?</t>


text:
<t>Om än floden är våldsam ängslas han ej,</t> <t>om än Jordan forsar mot hans gap är han trygg.</t>


text:
<t>Kan du dra upp Leviatan<f>[13]</f></t> <t>med krok</t> <t>eller få makt över hans tunga med rep?</t>


text:
<pb/>Ingen är så dumdristig att han retar denne. <pb/><t>Vem är då den som vågar sätta sig upp mot mig?</t>


text:
<t>Vem har givit mig något som jag måste betala igen?</t> <t>Mitt är allt som finns under himlen.</t>


text:
<t>Han gör djupet kokande som en gryta,</t> <t>han får havet att skumma som när man blandar salvor.</t>


text:
<t>Vem är den som döljer ditt råd utan förstånd?</t> <t>Jag har ju ordat om vad jag ej begrep,</t> <t>om sådant som var för underbart för mig och som jag ej förstod.</t>


text:
<pb/>Sedan HERREN hade talat dessa ord till Job, sade HERREN till Elifas från Teman: "Min vrede är upptänd mot dig och dina båda vänner, ty ni har inte talat om mig vad som är rätt, så som min tjänare Job har gjort.


text:
Tag er därför nu sju tjurar och sju baggar och gå till min tjänare Job och offra dem som brännoffer för er, och min tjänare Job skall be för er. Jag skall visa nåd mot honom och inte göra mot er som er dårskap har förtjänat. Ty ni har inte talat om mig vad som är rätt, så som min tjänare Job har gjort."


text:
<pb/>Elifas från Teman, Bildad från Sua och Sofar från Naama gick då och gjorde som HERREN hade sagt till dem. Och HERREN bönhörde Job.


text:
<pb/>Och HERREN gjorde slut på Jobs olycka när denne bad för sina vänner. HERREN gav Job dubbelt upp mot vad han förut hade haft.


text:
Alla hans bröder och systrar och alla han förut hade känt kom till honom, och de höll måltid med honom i hans hem. De uppmuntrade och tröstade honom för allt det onda som HERREN hade låtit komma över honom. Och var och en gav honom ett stycke silver och en guldring.


text:
<pb/>Och HERREN välsignade slutet av Jobs liv mer än början. Han fick 14 000 får, 6 000 kameler, 1 000 par oxar och 1 000 åsninnor.


text:
I hela landet fanns inte så vackra kvinnor som Jobs döttrar. Och deras far gav dem arvedel bland deras bröder.


text:
<pb/><t>Salig är den som inte följer de ogudaktigas råd</t> <t>och inte går på syndares väg</t> <t>eller sitter bland bespottare</t>


text:
<t>utan har sin glädje i HERRENS undervisning<f>[1]</f></t> <t>och begrundar hans ord dag och natt.</t>


text:
<t>Han är som ett träd,</t> <t>planterat vid vattenbäckar,</t> <t>vilket bär sin frukt i rätt tid</t> <t>och vars blad inte vissnar.</t> <t>Allt vad han gör lyckas väl.</t>


text:
<t>Därför skall de ogudaktiga ej bestå i domen,</t> <t>ej syndarna i de rättfärdigas församling.</t>


text:
<t>Jordens kungar reser sig</t> <t>och furstarna rådslår med varandra</t> <t>mot HERREN och hans Smorde:<f>[2]</f></t>


text:
<t>Jag vill kungöra HERRENS beslut.</t> <t>Han sade till mig: "Du är min Son,</t> <t>jag har i dag fött dig.</t>


text:
<t>Begär av mig,</t> <t>så skall jag ge dig hednafolken till arvedel</t> <t>och hela jorden till egendom.</t>


text:
<t>Ge Sonen hyllningskyss, så att han ej blir vred</t> <t>och ni går under på er väg,</t> <t>ty snart kan hans vrede upptändas.</t> <t>Saliga är alla som flyr till honom.</t>


text:
<t>Men du, HERRE, är en sköld runt omkring mig.</t> <t>Du är min ära,</t> <t>du lyfter upp mitt huvud.</t>


text:
<t>Stå upp, Herre, fräls mig, min Gud!</t> <t>Du slår alla mina fiender på kinden,</t> <t>du krossar de ogudaktigas tänder.</t>


text:
<pb/><t>Svara mig när jag ropar,</t> <t>du min rättfärdighets Gud.</t> <t>När jag är trängd, ger du mig utrymme.</t> <t>Var mig nådig och hör min bön.</t>


text:
<t>Ni barn till höga herrar,</t> <t>hur länge skall ni kränka min heder?</t> <t>Hur länge skall ni älska tomhet</t> <t>och fara efter lögn? Sela.</t>


text:
<t>Ni skall veta hur förunderligt</t> <t>HERREN tar sig an den fromme.</t> <t>HERREN hör när jag ropar till honom.</t>


text:
<t>Grips ni av vrede, så synda inte!</t> <t>Tänk efter i era hjärtan under nattens vila</t> <t>och var stilla. Sela.</t>


text:
<t>Många säger: "Vem kan låta oss se det goda?"</t> <t>HERRE, låt ditt ansiktes ljus lysa över oss!</t>


text:
<t>Hör mig när jag ropar om hjälp,</t> <t>du min konung och min Gud,</t> <t>ty till dig ber jag.</t>


text:
<t>HERRE, om morgonen hör du min röst,</t> <t>om morgonen vänder jag mig till dig och väntar ivrigt.</t>


text:
<t>Men jag får gå in i ditt hus</t> <t>genom din stora nåd.</t> <t>Jag får tillbe i din fruktan,</t> <t>vänd mot ditt heliga tempel.</t>


text:
<t>HERRE, led mig genom din rättfärdighet</t> <t>för mina förföljares skull.</t> <t>Gör din väg jämn för mig.</t>


text:
<t>Ty vad deras mun talar kan ingen lita på,</t> <t>deras inre är fördärv,</t> <t>en öppen grav är deras strupe</t> <t>och sin tunga gör de hal.</t>


text:
<t>Förklara dem skyldiga, Gud,</t> <t>låt deras planer bli deras fall.</t> <t>Driv bort dem för deras många synders skull,</t> <t>ty de är upproriska mot dig.</t>


text:
<t>Men låt alla som flyr till dig</t> <t>få glädja sig.</t> <t>I evighet skall de jubla,</t> <t>ty du beskyddar dem.</t> <t>I dig skall de fröjdas</t> <t>som älskar ditt namn.</t>


text:
<t>Var mig nådig, HERRE, ty jag är kraftlös,</t> <t>hela mig, HERRE,</t> <t>ty ända in i mitt innersta är jag förskräckt.</t>


text:
<t>Jag är trött av mitt suckande,</t> <t>var natt blir min bädd genomvåt,</t> <t>jag dränker sängen med tårar.</t>


text:
<t>Alla mina fiender kommer på skam</t> <t>och blir mycket förskräckta,</t> <t>plötsligt viker de tillbaka med skam.</t>


text:
<pb/><t>HERRE, min Gud, till dig flyr jag.</t> <t>Rädda mig från alla mina förföljare, befria mig,</t>


text:
<t>låt då fienden förfölja min själ</t> <t>och hinna upp mig,</t> <t>trampa mitt liv till jorden</t> <t>och lägga min ära i stoftet. Sela.</t>


text:
<t>Res dig, HERRE, i din vrede,</t> <t>stå upp mot mina ovänners raseri!</t> <t>Vakna upp till min hjälp,</t> <t>du som har kallat till dom.</t>


text:
<t>HERREN håller dom över folken.</t> <t>Döm mig, HERRE,</t> <t>efter min rättfärdighet,</t> <t>efter den fullkomlighet som övertäcker mig.</t>


text:
<t>Gör slut på de ogudaktigas ondska,</t> <t>låt den rättfärdige stå fast!</t> <t>Du som prövar hjärtan och njurar är en rättfärdig Gud.</t>


text:
<t>Om någon inte vill omvända sig</t> <t>slipar han sitt svärd,</t> <t>sin båge spänner han och gör den redo.</t>


text:
<t>Den olycka han tänkt ut</t> <t>vänder tillbaka över hans huvud,</t> <t>på hans egen hjässa kommer hans ondska.</t>


text:
<t>Jag vill tacka HERREN</t> <t>för hans rättfärdighet</t> <t>och lovsjunga HERRENS, den Högstes, namn.</t>


text:
<pb/><t>HERRE, vår Herre,</t> <t>hur härligt är inte ditt namn</t> <t>över hela jorden,</t> <t>du som har satt ditt majestät på himlen.</t>


text:
<t>Av barns och spädbarns mun</t> <t>har du upprättat en makt<f>[7]</f></t> <t>för dina ovänners skull</t> <t>till att förgöra fiende och hämnare.</t>


text:
<t>När jag ser din himmel,</t> <t>dina fingrars verk,</t> <t>månen och stjärnorna som du har skapat,</t>


text:
<t>vad är då en människa eftersom du tänker på henne,</t> <t>en människoson eftersom du tar dig an honom?</t>


text:
<t>En liten tid<f>[8]</f> lät du honom vara ringare än<f>[9]</f> Gud,</t> <t>med ära och härlighet krönte du honom.</t>


text:
<t>Du satte honom till HERRE</t> <t>över dina händers verk,</t> <t>allt har du lagt under hans fötter:</t>


text:
<pb/><t>Jag vill tacka HERREN</t> <t>av hela mitt hjärta,</t> <t>jag vill förkunna alla dina under.</t>


text:
<t>Du har hävdat min rätt och fört min talan,</t> <t>du sitter på din tron som en rättfärdig domare.</t>


text:
<t>Du har straffat hednafolk</t> <t>och förgjort ogudaktiga,</t> <t>deras namn har du utplånat för evigt.</t>


text:
<t>Fienderna är borta, utrotade för alltid.</t> <t>Deras städer har du omstörtat,</t> <t>minnet av dem har du utplånat.</t>


text:
<t>De som känner ditt namn förtröstar på dig,</t> <t>ty du överger inte dem som söker dig, HERRE.</t>


text:
<t>Ty han som hämnas blodsutgjutelser kommer ihåg dem,</t> <t>han glömmer ej de betrycktas klagorop.</t>


text:
<t>Var mig nådig, HERRE.</t> <t>Se hur jag plågas av dem som hatar mig,</t> <t>du som lyfter mig upp från dödens portar,</t>


text:
<t>för att jag skall förkunna allt ditt lov</t> <t>och i dottern Sions portar jubla över din frälsning.</t>


text:
<t>Hednafolk har sjunkit ner</t> <t>i den grav de grävde,</t> <t>i det nät de lade ut har deras fot blivit fångad.</t>


text:
<t>HERREN har gjort sig känd,</t> <t>han har hållit dom.</t> <t>Den ogudaktige blir snärjd i sina egna gärningar.</t> <t>Higgajón<f>[11]</f>. Sela.</t>


text:
<t>Men den fattige skall inte bli glömd för alltid,</t> <t>de betrycktas hopp skall ej bli om intet för evigt.</t>


text:
<t>Stå upp, HERRE, låt inte människor få makten,</t> <t>låt hednafolken bli dömda inför ditt ansikte.</t>


text:
<t>Låt fruktan komma över dem, HERRE,</t> <t>låt hednafolken förstå att de endast är människor. Sela.</t>


text:
<t>Genom ogudaktigas övermod måste den nödställde lida.</t> <t>Låt dem fångas i de onda planer de tänkt ut.</t>


text:
<t>Ty den ogudaktige skryter över sina själviska begär,</t> <t>den girige välsignar han och föraktar HERREN.</t>


text:
<t>I sitt högmod söker den ogudaktige inte Gud,</t> <t>i alla hans tankar finns ej plats för Gud.</t>


text:
<t>Framgångsrika är alltid hans vägar,</t> <t>dina domar går högt över hans blickar,</t> <t>han fnyser åt alla sina ovänner.</t>


text:
<t>Han säger i sitt hjärta:</t> <t>"Jag skall inte vackla,</t> <t>aldrig skall någon olycka drabba mig."</t>


text:
<t>Hans mun är full av förbannelse,</t> <t>av svek och förtryck,</t> <t>under hans tunga finns olycka och elände.</t>


text:
<t>Han lägger sig i bakhåll vid gårdarna,</t> <t>i hemlighet vill han döda den oskyldige,</t> <t>hans ögon spanar efter den olycklige.</t>


text:
<t>Han ligger i bakhåll på hemlig plats,</t> <t>som ett lejon i sitt snår.</t> <t>Han ligger i bakhåll för att gripa den svage,</t> <t>han griper honom och drar in honom i sitt nät.</t>


text:
<t>Han säger i sitt hjärta:</t> <t>"Gud kommer inte ihåg det,</t> <t>han har gömt sitt ansikte,</t> <t>han ser det aldrig."</t>


text:
<t>Varför föraktar den ogudaktige Gud och säger i sitt hjärta</t> <t>att du inte frågar efter det?</t>


text:
<t>Du ser det,</t> <t>du ger akt på olycka och jämmer</t> <t>för att ta det i din hand.</t> <t>Åt dig överlämnar den olycklige sin sak,</t> <t>du är den faderlöses hjälpare.</t>


text:
<t>Bryt den gudlöses arm</t> <t>och gå till rätta med de ondas ogudaktighet,</t> <t>så att du inte finner den mer.</t>


text:
<t>Du, HERRE, hör de förtrycktas längtan,</t> <t>du ger deras hjärtan mod,</t> <t>du vänder ditt öra till dem</t>


text:
<t>för att ge den faderlöse och förtryckte rätt.</t> <t>Människor komna av jord skall inte längre vålla skräck.</t>


text:
<pb/>För sångmästaren, av David. <pb/><t>Till HERREN har jag tagit min tillflykt.</t> <t>Hur kan ni då säga till mig:</t> <t>"Fly som en fågel till ditt berg.</t>


text:
<t>Se, de ogudaktiga spänner bågen,</t> <t>de har lagt sin pil på strängen</t> <t>för att i mörkret skjuta på de rättsinniga.</t>


text:
<t>HERREN är i sitt heliga tempel,</t> <t>HERRENS tron är i himlen.</t> <t>Hans ögon ser,</t> <t>hans blickar prövar</t> <t>människors barn.</t>


text:
<t>HERREN prövar den rättfärdige,</t> <t>men den ogudaktige och den som älskar våld,</t> <t>dem hatar hans själ.</t>


text:
<t>Han skall låta glödande kol och svavel regna över de ogudaktiga,</t> <t>en glödhet vind är den kalk de får att dricka.</t>


text:
<t>Ty HERREN är rättfärdig,</t> <t>han älskar rättfärdighet.</t> <t>De rättrådiga skall se hans ansikte.</t>


text:
<pb/><t>Fräls, HERRE, ty de fromma är borta,</t> <t>de trofasta har försvunnit från människors barn.</t>


text:
<t>De säger:</t> <t>"Genom vår tunga är vi starka,</t> <t>våra läppar hjälper oss,</t> <t>vem är herre över oss?"</t>


text:
<t>"Eftersom de svaga utsätts för våld</t> <t>och de fattiga klagar,</t> <t>vill jag nu gripa in", säger HERREN,</t> <t>"jag skall ge frälsning åt den som längtar därefter."</t>


text:
<t>HERRENS tal är ett rent tal,</t> <t>likt silver som rinner ner på jorden,</t> <t>luttrat i degeln, renat sju gånger.</t>


text:
<pb/><t>Hur länge, HERRE, skall du alldeles glömma mig?</t> <t>Hur länge skall du dölja ditt ansikte för mig?</t>


text:
<t>Hur länge skall jag oroas i min själ</t> <t>och ängslas i mitt hjärta dagligen?</t> <t>Hur länge skall min fiende triumfera över mig?</t>


text:
<t>Se till mig och svara mig, HERRE, min Gud!</t> <t>Upplys mina ögon, så att jag ej somnar in i döden.</t>


text:
<t>Låt inte min fiende säga:</t> <t>"Jag blev honom för stark"</t> <t>och mina ovänner glädja sig när jag vacklar.</t>


text:
<t>Jag förtröstar på din nåd,</t> <t>mitt hjärta jublar över din frälsning.</t> <t>Jag vill sjunga till HERRENS ära,</t> <t>ty han är god mot mig.</t>


text:
<pb/>För sångmästaren, av David. <pb/><t>Dårarna säger i sitt hjärta:</t> <t>"Det finns ingen Gud."</t> <t>Onda och avskyvärda är deras gärningar,</t> <t>det finns ingen som gör det goda.</t>


text:
<t>HERREN blickar ner från himlen</t> <t>på människors barn</t> <t>för att se om det finns någon förståndig,</t> <t>någon som söker Gud.</t>


text:
<t>Men alla har avfallit,</t> <t>alla är fördärvade.</t> <t>Ingen finns som gör det goda,</t> <t>inte en enda.</t>


text:
<t>Förstår de ingenting,</t> <t>alla dessa ogärningsmän,</t> <t>de som äter mitt folk som om de åt bröd</t> <t>och som inte åkallar HERREN.</t>


text:
<t>O, att det från Sion kom frälsning för Israel!</t> <t>När HERREN gör slut på sitt folks fångenskap,</t> <t>då skall Jakob jubla, Israel glädja sig.</t>


text:
<pb/>En psalm av David. <pb/><t>HERRE, vem får vistas i ditt tält,</t> <t>vem får bo på ditt heliga berg?</t>


text:
<t>den som inte baktalar med sin tunga,</t> <t>inte handlar illa mot sin nästa</t> <t>och inte vanärar sin granne,</t>


text:
<t>den som föraktar den förkastlige</t> <t>men ärar dem som fruktar HERREN,</t> <t>den som inte bryter sin ed</t> <t>om än det blir till egen skada,</t>


text:
<t>den som inte driver ocker med sina pengar</t> <t>och inte tar mutor för att fälla den oskyldige.</t> <t>Den som handlar så skall aldrig vackla.</t>


text:
<t>De som jagar efter andra gudar</t> <t>får många bedrövelser.</t> <t>Jag vill inte offra deras drickoffer av blod</t> <t>eller ta deras namn på mina läppar.</t>


text:
<t>Jag har alltid haft HERREN</t> <t>för ögonen,</t> <t>han är på min högra sida,</t> <t>jag skall inte vackla.</t>


text:
<t>Därför gläder sig mitt hjärta</t> <t>och jublar min ära,</t> <t>också min kropp får bo i trygghet.</t>


text:
<t>Ty du skall ej lämna min själ åt dödsriket,</t> <t>du skall ej låta din fromme se förgängelsen.</t>


text:
<t>Du lär mig livets väg.</t> <t>Inför ditt ansikte mättas jag av glädje,</t> <t>av ljuvlighet på din högra sida för evigt.</t>


text:
<pb/>En bön av David. <pb/><t>Hör, HERRE, en rättfärdig sak,</t> <t>akta på mitt rop och lyssna till min bön,</t> <t>den kommer ej från falska läppar.</t>


text:
<t>Du prövar mitt hjärta,</t> <t>du utforskar det om natten.</t> <t>Du rannsakar mig, men du finner ingenting,</t> <t>ingen ond tanke går ut från min mun.</t>


text:
<t>Vad människor än gör</t> <t>tar jag mig till vara för våldsverkares stigar</t> <t>genom dina läppars ord.</t>


text:
<t>Jag ropar till dig,</t> <t>ty du, Gud, skall svara mig.</t> <t>Vänd ditt öra till mig och hör mina ord!</t>


text:
<t>Visa din underbara nåd,</t> <t>du som med din högra hand</t> <t>frälsar dem som flyr till dig</t> <t>undan sina förföljare.</t>


text:
<t>Nu är de omkring mig var vi än går.</t> <t>Deras ögon spanar efter</t> <t>hur de skall slå mig till marken.</t>


text:
<t>Stå upp, HERRE!</t> <t>Gå emot honom, slå ner honom!</t> <t>Rädda med ditt svärd min själ</t> <t>från den ogudaktige.</t>


text:
<t>Rädda mig med din hand, HERRE,</t> <t>från människorna, från denna världens människor,</t> <t>som har sin del i detta livet</t> <t>och vilkas buk du fyller med dina gåvor.</t> <t>De har söner i mängd</t> <t>och lämnar sitt överflöd till sina barn.</t>


text:
<t>Men jag skall se ditt ansikte i rättfärdighet,</t> <t>jag skall mättas av din åsyn när jag vaknar.</t>


text:
<pb/>För sångmästaren, av HERRENS tjänare David. Han sjöng denna sång till HERREN, när HERREN hade räddat honom från alla hans fiender och ur Sauls våld.


text:
<t>HERRE, mitt bergfäste,</t> <t>min borg och min räddare,</t> <t>min Gud, min tillflykts klippa,</t> <t>min sköld och min frälsnings horn, mitt värn.</t>


text:
<t>I min nöd åkallade jag HERREN,</t> <t>till min Gud ropade jag.</t> <t>Från sitt tempel hörde han min röst,</t> <t>mitt rop till honom nådde hans öron.</t>


text:
<t>Då skalv jorden och bävade,</t> <t>bergens grundvalar darrade,</t> <t>de skakade, ty hans vrede var upptänd.</t>


text:
<t>Han gjorde mörker till sitt skydd,</t> <t>till en hydda som omslöt honom:</t> <t>mörka vatten, tjocka moln.</t>


text:
<t>HERREN dundrade i himlen,</t> <t>den Högste lät höra sin röst</t> <t>med hagel och klot av eld.</t>


text:
<t>Vattnens bäddar kom i dagen,</t> <t>jordens grundvalar blev synliga</t> <t>för din näpst, HERRE,</t> <t>för din vredes stormvind.</t>


text:
<t>Han räckte ut sin hand från höjden och grep tag i mig,</t> <t>han drog mig upp ur de stora vattnen.</t>


text:
<t>Han räddade mig från min starke fiende,</t> <t>från dem som hatade mig,</t> <t>ty de var starkare än jag.</t>


text:
<t>HERREN gjorde väl mot mig efter min rättfärdighet,</t> <t>efter mina händers renhet lönade han mig.</t>


text:
<t>Därför har HERREN lönat mig efter min rättfärdighet,</t> <t>efter mina händers renhet inför hans ögon.</t>


text:
<t>Guds väg är fullkomlig,</t> <t>HERRENS tal är rent.</t> <t>Han är en sköld för alla som flyr till honom.</t>


text:
<t>Du ger mig din frälsnings sköld,</t> <t>din högra hand stöder mig,</t> <t>ditt saktmod gör mig stor.</t>


text:
<t>Jag förföljde mina fiender och hann upp dem.</t> <t>Jag vände inte tillbaka</t> <t>förrän jag hade gjort slut på dem.</t>


text:
<t>Du räddade mig ur folkets strider,</t> <t>du satte mig till ett huvud för hednafolk,</t> <t>folkslag som jag inte kände blev mina tjänare.</t>


text:
<t>Du har befriat mig från mina fiender,</t> <t>du har upphöjt mig över mina motståndare</t> <t>och räddat mig från våldsmän.</t>


text:
<t>De når ut över hela jorden,</t> <t>deras ord når till världens ände.</t> <t>Åt solen har han gjort en hydda i dem,</t>


text:
<t>den är som en brudgum som går ut ur sin kammare,</t> <t>den gläder sig som en hjälte att löpa sin bana.</t>


text:
<t>Den går upp vid himlens ena ände</t> <t>och går sin kretsgång till den andra.</t> <t>Ingenting undgår dess hetta.</t>


text:
<t>HERRENS undervisning är fullkomlig,</t> <t>den ger själen nytt liv.</t> <t>HERRENS vittnesbörd är sant,</t> <t>det gör enkla människor visa.</t>


text:
<t>HERRENS befallningar är rätta,</t> <t>de ger glädje åt hjärtat.</t> <t>Hans bud är klart,</t> <t>det upplyser ögonen.</t>


text:
<t>HERRENS fruktan är ren,</t> <t>den består i evighet.</t> <t>HERRENS domslut är sanna,</t> <t>de är alla rättfärdiga.</t>


text:
<t>De är dyrbarare än guld,</t> <t>än mängder av fint guld.</t> <t>De är sötare än honung,</t> <t>än renaste honung.</t>


text:
<t>Bevara också din tjänare för fräcka människor,</t> <t>låt dem inte ha makt över mig,</t> <t>så blir jag fullkomlig</t> <t>och fri från svår överträdelse.</t>


text:
<t>Låt min muns tal och mitt hjärtas tankar behaga dig,</t> <t>HERRE, min klippa och min återlösare.</t>


text:
<t>Då skall vi jubla över din frälsning</t> <t>och i vår Guds namn resa upp baneret.</t> <t>HERREN må besvara alla dina böner.</t>


text:
<t>Nu vet jag att HERREN frälsar sin smorde.</t> <t>Han svarar honom från sin heliga himmel,</t> <t>genom väldiga gärningar ger hans högra hand frälsning.</t>


text:
<t>Andra förlitar sig på vagnar och hästar,</t> <t>men vi berömmer oss av HERRENS, vår Guds, namn.</t>


text:
<pb/><t>HERRE, över din makt gläder sig kungen,</t> <t>hur stor är inte hans glädje över din frälsning!</t>


text:
<t>Vad hans hjärta önskar ger du honom,</t> <t>vad hans läppar begär vägrar du honom inte. Sela.</t>


text:
<t>Ty du möter honom med rika välsignelser,</t> <t>du sätter en krona av rent guld på hans huvud.</t>


text:
<t>Du låter honom bli till välsignelse för evigt,</t> <t>du fyller honom med glädje inför ditt ansikte.</t>


text:
<t>Du skall låta dem känna det som i en glödande ugn,</t> <t>när du visar ditt ansikte.</t> <t>HERREN skall uppsluka dem i sin vrede,</t> <t>eld skall förtära dem.</t>


text:
<t>Deras livsfrukt skall du utrota från jorden,</t> <t>deras efterkommande från människors barn.</t>


text:
<pb/><t>Min Gud, min Gud, varför har du övergivit mig?</t> <t>Jag brister ut och klagar,</t> <t>men min frälsning är fjärran.</t>


text:
<t>"Anförtro dig åt HERREN!</t> <t>Han skall befria och rädda honom,</t> <t>han har ju honom kär."</t>


text:
<t>Det var du som hämtade mig ut ur moderlivet</t> <t>och lät mig vila trygg vid min moders bröst.</t>


text:
<t>Jag är lik vatten som hälls ut,</t> <t>alla mina leder har skilts åt.</t> <t>Mitt hjärta är som vax,</t> <t>det smälter i mitt inre.</t>


text:
<t>Min kraft är uttorkad som en lerskärva,</t> <t>min tunga fastnar i gommen,</t> <t>du lägger mig i dödens stoft.</t>


text:
<t>Hundar omger mig,</t> <t>de ondas hop omringar mig,</t> <t>mina händer och fötter har de genomborrat.</t>


text:
<t>Jag skall förkunna ditt namn för mina bröder,</t> <t>mitt i församlingen skall jag lovsjunga dig.</t>


text:
<t>Ni som fruktar HERREN, lova honom,</t> <t>ära honom, alla Jakobs barn,</t> <t>bäva för honom, alla Israels barn.</t>


text:
<t>Ty han föraktade inte den förtrycktes elände</t> <t>och såg inte på honom med avsky.</t> <t>Han dolde inte sitt ansikte för honom,</t> <t>när han ropade lyssnade han till honom.</t>


text:
<t>Från dig kommer min lovsång i den stora församlingen,</t> <t>jag får infria mina löften inför dem som fruktar honom.</t>


text:
<t>De ödmjuka skall äta och bli mätta,</t> <t>de som söker HERREN</t> <t>skall lova honom.</t> <t>Era hjärtan skall leva för evigt.</t>


text:
<t>Alla jordens ändar skall tänka på det</t> <t>och omvända sig till HERREN.</t> <t>Hednafolkens alla släkter skall tillbe inför dig.</t>


text:
<t>Alla mäktiga på jorden skall äta och tillbe.</t> <t>Inför honom skall de böja knä,</t> <t>alla de som far ner i stoftet,</t> <t>de som ej kan hålla sin själ vid liv.</t>


text:
<t>De skall träda fram och förkunna hans rättfärdighet</t> <t>för det folk som skall födas,</t> <t>att han har gjort det.</t>


text:
<t>Om jag än vandrar i dödsskuggans dal,</t> <t>fruktar jag intet ont,</t> <t>ty du är med mig.</t> <t>Din käpp och stav, de tröstar mig.</t>


text:
<t>Du dukar för mig ett bord</t> <t>i mina ovänners åsyn.</t> <t>Du smörjer mitt huvud med olja</t> <t>och låter min bägare flöda över.</t>


text:
<t>Idel godhet och nåd skall följa mig</t> <t>i alla mina livsdagar,</t> <t>och jag skall bo i HERRENS hus</t> <t>evinnerligen.</t>


text:
<pb/>Av David. En psalm. <pb/><t>Jorden och allt som uppfyller den tillhör HERREN,</t> <t>världen och de som bor i den.</t>


text:
<t>Den som har oskyldiga händer och rent hjärta,</t> <t>den som inte vänder sin själ till lögn</t> <t>och inte svär falskt.</t>


text:
<t>Sådant är det släkte som frågar efter honom.</t> <t>De som söker ditt ansikte,</t> <t>de är Jakobs barn.<f>[12]</f> Sela.</t>


text:
<t>Höj, ni portar, era huvuden,</t> <t>höj er, ni eviga dörrar,</t> <t>så att ärans konung kan tåga in.</t>


text:
<t>Vem är denne ärans konung?</t> <t>Det är HERREN, stark och väldig,</t> <t>HERREN, väldig i strid.</t>


text:
<t>Min Gud, på dig förtröstar jag.</t> <t>Låt mig inte komma på skam,</t> <t>låt inte mina fiender jubla över mig.</t>


text:
<t>Nej, ingen kommer på skam som hoppas på dig.</t> <t>På skam kommer de som utan orsak handlar svekfullt.</t>


text:
<t>Led mig i din sanning och lär mig,</t> <t>ty du är min frälsnings Gud.</t> <t>På dig hoppas jag alltid.</t>


text:
<t>Tänk inte på min ungdoms synder</t> <t>och på mina överträdelser,</t> <t>utan tänk på mig efter din nåd,</t> <t>för din godhets skull, HERRE.</t>


text:
<t>Alla HERRENS vägar är nåd och sanning</t> <t>för dem som håller hans förbund och vittnesbörd.</t>


text:
<t>Bevara min själ och rädda mig,</t> <t>låt mig inte komma på skam,</t> <t>ty jag flyr till dig.</t>


text:
<pb/>Av David. <pb/><t>Skaffa mig rätt, HERRE,</t> <t>ty jag är oskyldig,</t> <t>jag förtröstar på HERREN</t> <t>utan att vackla.</t>


text:
<t>Ryck inte bort min själ tillsammans med syndare</t> <t>eller mitt liv tillsammans med blodtörstiga män,</t>


text:
<pb/>Av David. <pb/><t>HERREN är mitt ljus och min frälsning,</t> <t>för vem skulle jag frukta?</t> <t>HERREN är mitt försvar,</t> <t>för vem skulle jag vara rädd?</t>


text:
<t>När de onda kommer emot mig</t> <t>och vill uppsluka mig,</t> <t>mina motståndare och fiender,</t> <t>då skall de själva stappla och falla.</t>


text:
<t>Om en här belägrar mig</t> <t>fruktar ej mitt hjärta.</t> <t>Om krig bryter ut mot mig</t> <t>är jag ändå trygg.</t>


text:
<t>Ett har jag begärt av HERREN,</t> <t>det längtar jag efter:</t> <t>Att få bo i HERRENS hus</t> <t>i alla mitt livs dagar</t> <t>för att se HERRENS ljuvlighet</t> <t>och betrakta hans tempel.</t>


text:
<t>Ty han håller mig gömd i sin hydda på olyckans dag.</t> <t>Han beskyddar mig i sin boning,</t> <t>han för mig upp på klippan.</t>


text:
<t>Nu kan mitt huvud höja sig</t> <t>över mina fiender runt omkring mig.</t> <t>Jag vill offra jublets offer i hans hydda,</t> <t>jag vill sjunga till HERRENS ära och lova honom.</t>


text:
<t>Mitt hjärta tänker på ditt ord:</t> <t>"Sök mitt ansikte!"</t> <t>Ja, ditt ansikte, HERRE, söker jag,</t>


text:
<t>dölj inte ditt ansikte för mig.</t> <t>Driv inte bort din tjänare i vrede,</t> <t>du som har varit min hjälp.</t> <t>Släpp mig inte, överge mig inte,</t> <t>du, min frälsnings Gud.</t>


text:
<t>Överlämna mig inte åt mina ovänners illvilja,</t> <t>ty mot mig uppträder falska vittnen som andas våld.</t>


text:
<pb/>Av David. <pb/><t>Till dig, HERRE, ropar jag,</t> <t>min klippa, var ej stum mot mig.</t> <t>Om du är tyst mot mig,</t> <t>blir jag lik dem som far ner i graven.</t>


text:
<t>Hör mina böners ljud</t> <t>när jag ropar till dig,</t> <t>när jag lyfter mina händer</t> <t>mot det innersta i din helgedom.</t>


text:
<t>För inte bort mig med ogudaktiga</t> <t>och med ogärningsmän,</t> <t>som talar vänligt med sin nästa</t> <t>men har ondska i sina hjärtan.</t>


text:
<t>Löna dem efter deras handlingar,</t> <t>efter deras onda gärningar.</t> <t>Löna dem efter deras händers verk,</t> <t>vedergäll dem för vad de har gjort.</t>


text:
<t>Ty de ger inte akt på HERRENS gärningar,</t> <t>på hans händers verk.</t> <t>Därför skall han slå ner dem</t> <t>och inte mer bygga upp dem.</t>


text:
<t>HERREN är min styrka och min sköld,</t> <t>på honom förtröstade mitt hjärta.</t> <t>Jag fick hjälp och mitt hjärta gläder sig.</t> <t>Jag vill tacka honom med min sång.</t>


text:
<t>Fräls ditt folk</t> <t>och välsigna din arvedel,</t> <t>var deras herde och bär dem för evigt!</t>


text:
<t>HERRENS röst ljuder över vattnen,</t> <t>Gud, den härlige, dundrar,</t> <t>HERREN, över de stora vattnen.</t>


text:
<t>HERRENS röst får hindarna att föda,</t> <t>skogarnas klädnad rycker han bort.</t> <t>I hans himmelska boning förkunnar allting hans ära.</t>


text:
<pb/><t>Jag vill upphöja dig, HERRE,</t> <t>ty du drog mig upp ur djupet,</t> <t>du lät ej mina fiender glädja sig över mig.</t>


text:
<t>HERRE, du förde min själ upp ur dödsriket,</t> <t>du tog mig levande tillbaka,</t> <t>bort från dem som farit ner i graven.</t>


text:
<t>Ty ett ögonblick varar hans vrede,</t> <t>hela livet hans nåd.</t> <t>Om aftonen gästar gråt,</t> <t>om morgonen kommer jubel.</t>


text:
<t>HERRE, i din nåd hade du gjort mitt berg starkt,</t> <t>men när du dolde ditt ansikte blev jag förskräckt.</t>


text:
<t>"Vilken vinning har du av mitt blod,</t> <t>av att jag far ner i graven?</t> <t>Kan stoftet tacka dig,</t> <t>kan det förkunna din trofasthet?</t>


text:
<t>Du förvandlade min klagan till dans,</t> <t>du tog av mig sorgens dräkt</t> <t>och klädde mig i glädje.</t>


text:
<t>Därför skall min själ lovsjunga dig utan att tystna.</t> <t>HERRE, min Gud, jag vill tacka dig för evigt.</t>


text:
<pb/><t>Till dig, HERRE, flyr jag,</t> <t>låt mig aldrig komma på skam,</t> <t>befria mig genom din rättfärdighet.</t>


text:
<t>Vänd ditt öra till mig,</t> <t>skynda till min räddning!</t> <t>Var en fast klippa för mig,</t> <t>en borg till min frälsning.</t>


text:
<t>Jag hatar dem som håller sig till värdelösa och förgängliga</t> <pb/>avgudar, <pb/><t>jag förtröstar på HERREN.</t>


text:
<t>Jag vill jubla och vara glad över din nåd,</t> <t>ty du ser till mitt lidande,</t> <t>du tar vård om min själ i nöden</t>


text:
<t>Var mig nådig, HERRE, ty jag är i nöd.</t> <t>Av sorg förtärs mitt öga, min själ och min kropp.</t>


text:
<t>Ty mitt liv har försvunnit i bedrövelse, mina år i suckan.</t> <t>Min kraft är bruten genom min missgärning,</t> <t>mina ben förtvinar.</t>


text:
<t>För alla mina fienders skull har jag blivit till smälek</t> <t>för mina grannar</t> <t>och till skräck för dem som känner mig.</t> <t>De som ser mig på gatan flyr undan för mig.</t>


text:
<t>Jag är glömd, borta ur deras hjärtan</t> <t>som vore jag död,</t> <t>jag har blivit som ett krossat kärl.</t>


text:
<t>Jag hör många förtala mig,</t> <t>skräck råder runt omkring.</t> <t>De rådslår med varandra mot mig</t> <t>och smider planer för att ta mitt liv.</t>


text:
<t>Min tid står i dina händer,</t> <t>rädda mig från mina fienders hand,</t> <t>från dem som förföljer mig.</t>


text:
<t>HERRE, låt mig inte komma på skam,</t> <t>ty jag ropar till dig.</t> <t>Låt de ogudaktiga komma på skam,</t> <t>låt dem tystna i dödsriket.</t>


text:
<t>Låt deras lögnaktiga läppar förstummas,</t> <t>de som talar övermodigt mot den rättfärdige,</t> <t>med högmod och förakt.</t>


text:
<t>Hur stor är inte din godhet,</t> <t>som du förvarar åt dem som fruktar dig</t> <t>och som du i människors åsyn</t> <t>visar dem som flyr till dig.</t>


text:
<t>Du tar dem i ditt ansiktes beskydd</t> <t>mot människors sammansvärjning.</t> <t>Du gömmer dem i din hydda</t> <t>undan elaka tungor.</t>


text:
<t>Välsignad vare HERREN,</t> <t>ty han har visat mig sin underbara nåd</t> <t>i en belägrad stad.</t>


text:
<t>Jag sade i min ångest:</t> <t>"Jag är bortdriven från dina ögon."</t> <t>Men du hörde mina böners ljud,</t> <t>när jag ropade till dig.</t>


text:
<t>Älska HERREN, alla ni hans fromma.</t> <t>HERREN bevarar de trogna,</t> <t>men den som handlar högmodigt</t> <t>vedergäller han i fullt mått.</t>


text:
<pb/>En läropsalm av David. <pb/><t>Salig är den som fått sin överträdelse förlåten,</t> <t>sin synd övertäckt.</t>


text:
<t>Dag och natt var din hand tung över mig,</t> <t>min livskraft försvann som av sommarhetta. Sela.</t>


text:
<t>Då uppenbarade jag min synd för dig,</t> <t>jag dolde inte min missgärning.</t> <t>Jag sade: "Jag vill bekänna mina överträdelser för HERREN."</t> <t>Då förlät du mig min syndaskuld. Sela.</t>


text:
<t>Därför skall alla fromma be till dig medan du är att finna.</t> <t>Om än stora vattenfloder kommer</t> <t>skall de inte nå dem.</t>


text:
<t>Du är mitt beskydd,</t> <t>för nöd bevarar du mig,</t> <t>med frälsningens jubel omger du mig. Sela.</t>


text:
<t>Jag vill lära dig och undervisa dig</t> <t>om den väg du skall vandra,</t> <t>jag vill ge dig råd</t> <t>och låta mitt öga vaka över dig.</t>


text:
<t>Var inte utan förstånd, som en häst eller mula,</t> <t>som man måste tämja med töm och betsel,</t> <t>för att de skall komma till dig.</t>


text:
<t>Den ogudaktige har många plågor,</t> <t>men den som förtröstar på HERREN</t> <t>omger han med nåd.</t>


text:
<pb/>Av David, när han låtsades vara vansinnig inför Abimelek, som drev bort honom så att han gick sin väg.


text:
<t>Jag sökte HERREN</t> <t>och han svarade mig,</t> <t>ur all min förskräckelse räddade han mig.</t>


text:
<t>De som ser upp till honom strålar av fröjd,</t> <t>deras ansikten behöver ej rodna av blygsel.</t>


text:
<t>Här är en betryckt som ropade</t> <t>och HERREN hörde honom,</t> <t>han räddade honom ur all hans nöd.</t>


text:
<t>HERRENS ängel slår sitt läger</t> <t>omkring dem som fruktar honom,</t> <t>och han befriar dem.</t>


text:
<t>Men HERRENS ansikte är emot dem som gör det onda,</t> <t>han vill utplåna minnet av dem från jorden.</t>


text:
<t>HERREN är nära dem som har ett förkrossat hjärta</t> <t>och frälsar dem som har en bedrövad ande.</t>


text:
<pb/>Av David. <pb/><t>HERRE, gå till rätta med dem som går till rätta med mig,</t> <t>strid mot dem som strider mot mig.</t>


text:
<t>Drag fram spjutet och spärra vägen</t> <t>för mina förföljare.</t> <t>Säg till min själ:</t> <t>"Jag är din frälsning."</t>


text:
<t>Låt dem komma på skam och blygas som står efter mitt liv.</t> <t>Låt dem tvingas tillbaka med skam</t> <t>som tänker ut ont mot mig.</t>


text:
<t>Ty utan orsak har de gömt sin nätgrop för att fånga mig,</t> <t>utan orsak har de grävt den för att ta mitt liv.</t>


text:
<t>Låt ödeläggelse oväntat komma över dem,</t> <t>så att de själva fångas i det nät de lagt ut</t> <t>och till sitt fördärv faller i sin egen grop.</t>


text:
<t>Varje ben i min kropp skall säga:</t> <t>" HERRE, vem är dig lik,</t> <t>du som räddar den betryckte från hans överman,</t> <t>den betryckte och fattige från den som plundrar honom?"</t>


text:
<t>Jag bar sorgdräkt när de var sjuka,</t> <t>jag kuvade min själ med fasta</t> <t>och bad med nersänkt huvud.</t>


text:
<t>Jag handlade som om det gällt min vän, min bror.</t> <t>Lik den som sörjer sin mor</t> <t>gick jag sorgklädd och nerböjd.</t>


text:
<t>Men de gläder sig över mitt fall,</t> <t>de gaddar ihop sig,</t> <t>onda människor gaddar ihop sig mot mig - jag vet ej varför.</t> <t>De hånar mig utan uppehåll.</t>


text:
<t>Herre, hur länge skall du se på?</t> <t>Befria min själ från deras ödeläggelse,</t> <t>mitt dyrbara liv undan lejonen.</t>


text:
<t>Då skall jag tacka dig i den stora församlingen,</t> <t>bland mycket folk skall jag prisa dig.</t>


text:
<t>Låt inte dem få glädja sig över mig</t> <t>som utan orsak är mina fiender.</t> <t>Låt inte dem få blinka med ögonen</t> <t>som utan anledning hatar mig.</t>


text:
<t>De spärrar upp munnen mot mig,</t> <t>de säger: "Rätt åt honom,</t> <t>nu ser vi det med egna ögon!"</t>


text:
<t>Skaffa mig rätt efter din rättfärdighet, HERRE, min Gud,</t> <t>låt dem inte få glädjas över mig.</t>


text:
<t>Låt dem inte säga i sina hjärtan:</t> <t>"Det var rätt åt honom, det gick som vi ville!"</t> <t>Låt dem inte få säga: "Vi har uppslukat honom."</t>


text:
<t>Låt alla komma på skam och blygas</t> <t>som gläds över min olycka.</t> <t>Låt dem gå klädda i skam och blygsel,</t> <t>dessa som förhäver sig över mig.</t>


text:
<t>Låt dem jubla och glädja sig</t> <t>som unnar mig min rätt.</t> <t>Låt dem alltid kunna säga:</t> <t>"Lovad vare HERREN,</t> <t>som unnar sin tjänare frid!"</t>


text:
<pb/><t>I mitt hjärta hör jag vad synden viskar till den ogudaktige.</t> <t>Det finns ingen gudsfruktan inför hans ögon.</t>


text:
<t>Ondska tänker han ut på sin bädd,</t> <t>han går den väg som inte är god,</t> <t>han skyr inte något ont.</t>


text:
<t>Din rättfärdighet är som väldiga berg,</t> <t>dina domar som det stora havsdjupet.</t> <t>Både människor och djur räddar du, HERRE.</t>


text:
<t>Hur dyrbar är inte din nåd, Gud!</t> <t>Människors barn har sin tillflykt under dina vingars skugga.</t>


text:
<t>De mättas av de rika gåvorna i ditt hus,</t> <t>av din ljuvlighets ström ger du dem att dricka.</t>


text:
<t>Förtrösta på HERREN</t> <t>och gör det goda,</t> <t>bli kvar i landet och sträva efter trofasthet.</t>


text:
<t>Var stilla inför HERREN</t> <t>och vänta på honom.</t> <t>Gräm dig inte över den som har framgång,</t> <t>över den som gör upp onda planer.</t>


text:
<t>Ännu en liten tid och den ogudaktige finns ej mer,</t> <t>när du ser efter hans plats är han borta.</t>


text:
<t>Den ogudaktige har onda planer mot den rättfärdige,</t> <t>han biter samman sina tänder mot honom.</t>


text:
<t>De ogudaktiga drar svärdet och spänner sin båge</t> <t>för att fälla den som är betryckt och fattig,</t> <t>för att slakta dem som går på rätta vägar.</t>


text:
<t>Men de ogudaktiga skall gå förlorade.</t> <t>HERRENS fiender försvinner som ängarnas prakt,</t> <t>de försvinner som rök.</t>


text:
<t>Den ogudaktige lånar och betalar inte tillbaka,</t> <t>men den rättfärdige är barmhärtig och givmild.</t>


text:
<t>Jag har varit ung och är nu gammal,</t> <t>men jag har inte sett den rättfärdige övergiven</t> <t>eller hans barn tigga om bröd.</t>


text:
<t>Ty HERREN älskar det rätta,</t> <t>han överger inte sina fromma.</t> <t>För evigt blir de bevarade,</t> <t>men de ogudaktigas efterkommande blir utrotade.</t>


text:
<t>Men HERREN överlämnar honom inte i hans hand</t> <t>och låter honom inte bli fälld,</t> <t>när han ställs inför rätta.</t>


text:
<t>Vänta på HERREN</t> <t>och håll dig på hans väg.</t> <t>Han skall upphöja dig så att du får ärva landet.</t> <t>Du skall se hur de ogudaktiga blir utrotade.</t>


text:
<t>Jag såg en ogudaktig våldsverkare,</t> <t>han bredde ut sig frodig likt en ceder, som var väl rotad.</t>


text:
<t>Ge akt på den oklanderlige,</t> <t>se på den rättrådige,</t> <t>det finns en framtid för fridens man.</t>


text:
<t>HERREN hjälper dem och befriar dem,</t> <t>han befriar dem från de ogudaktiga och frälsar dem,</t> <t>ty de tar sin tillflykt till honom.</t>


text:
<t>Inget helt finns på min kropp</t> <t>för din vredes skull,</t> <t>inget friskt finns i mina ben</t> <t>för min synds skull.</t>


text:
<t>Mitt hjärta slår häftigt,</t> <t>min kraft har övergivit mig.</t> <t>Mina ögons ljus, också det är borta.</t>


text:
<t>De som står efter mitt liv lägger ut snaror,</t> <t>de som söker min olycka talar om min undergång.</t> <t>Hela tiden tänker de på svek.</t>


text:
<t>Jag tänker: Må de inte få glädjas över mig</t> <t>eller förhäva sig över mig när min fot vacklar.</t>


text:
<pb/><t>Jag sade: "Jag vill ta mig i akt,</t> <t>så att jag inte syndar med min tunga.</t> <t>Jag vill sätta ett lås för min mun,</t> <t>så länge den ogudaktige är inför mig."</t>


text:
<t>Jag blev stum och tyst.</t> <t>Jag teg, fjärran från det goda,</t> <t>och min plåga blev allt värre.</t>


text:
<t>Mitt hjärta brann inom mig.</t> <t>Medan jag grubblade,</t> <t>brann det som en eld.</t> <t>Jag talade med min tunga:</t>


text:
<t>" HERRE, låt mig förstå att mitt liv har ett slut,</t> <t>att det finns en gräns för mina dagar,</t> <t>så att jag inser hur förgänglig jag är.</t>


text:
<t>Som en handsbredd har du gjort mina dagar,</t> <t>min livslängd är som ett intet inför dig.</t> <t>Endast en vindfläkt är människorna,</t> <t>hur säkra de än står. Sela.</t>


text:
<t>Som en skugga vandrar en man omkring,</t> <t>han oroar sig till ingen nytta</t> <t>och samlar på hög utan att veta vem som skall få det.</t>


text:
<t>När du tuktar någon för hans missgärning,</t> <t>förtär du likt malen det han har kärt.</t> <t>Endast en vindfläkt är människorna. Sela.</t>


text:
<t>Hör min bön, HERRE,</t> <t>lyssna till mitt rop.</t> <t>Tig inte vid mina tårar,</t> <t>ty en främling är jag hos dig,</t> <t>en gäst som alla mina fäder.</t>


text:
<t>Vänd din blick ifrån mig,</t> <t>så att jag kan le igen,</t> <t>innan jag går bort och ej mer finns till."</t>


text:
<t>Han drog mig upp ur fördärvets grop,</t> <t>ur den djupa dyn.</t> <t>Han ställde mina fötter på en klippa</t> <t>och gjorde mina steg fasta.</t>


text:
<t>Han lade i min mun en ny sång,</t> <t>en lovsång till vår Gud.</t> <t>Många skall se det och frukta,</t> <t>och de skall förtrösta på HERREN.</t>


text:
<t>Salig är den man</t> <t>som sätter sin förtröstan till HERREN</t> <t>och inte vänder sig till de stolta,</t> <t>de som viker av till lögngudar.</t>


text:
<t>HERRE, min Gud,</t> <t>många är de under du har gjort</t> <t>och de tankar du har tänkt för oss.</t> <t>Ingenting kan liknas vid dig.</t> <t>Jag ville förkunna dem och tala om dem,</t> <t>men de är fler än man kan räkna.</t>


text:
<t>Slaktoffer och matoffer vill du inte ha</t> <t>- du har öppnat mina öron -</t> <t>brännoffer och syndoffer begär du inte.</t>


text:
<t>Jag förkunnar det glada budskapet om rättfärdighet</t> <t>i den stora församlingen.</t> <t>Se, jag tillsluter inte mina läppar,</t> <t>du, HERRE, vet det.</t>


text:
<t>Din rättfärdighet döljer jag inte i mitt hjärta,</t> <t>om din trofasthet och din frälsning</t> <t>talar jag.</t> <t>Jag tiger inte om din nåd och din sanning</t> <t>för den stora församlingen.</t>


text:
<t>Du, HERRE, må ej ta din barmhärtighet ifrån mig,</t> <t>må din nåd och din sanning alltid bevara mig.</t>


text:
<t>Ty lidanden omger mig,</t> <t>fler än jag kan räkna.</t> <t>Mina synder har hunnit ifatt mig,</t> <t>jag orkar inte se dem.</t> <t>De är fler än håren på mitt huvud,</t> <t>och mitt mod har övergivit mig.</t>


text:
<t>Låt alla dem som står efter mitt liv</t> <t>komma på skam och blygas.</t> <t>Låt dem som önskar mig olycka</t> <t>vika tillbaka och blygas.</t>


text:
<t>Må alla som söker dig jubla och vara glada i dig.</t> <t>De som älskar din frälsning må alltid säga:</t> <t>"Lovad vare HERREN!"</t>


text:
<t>Jag är betryckt och fattig,</t> <t>men Herren har omsorg om mig.</t> <t>Min hjälp och min befriare är du.</t> <t>Min Gud, dröj inte!</t>


text:
<pb/><t>Salig är den som tar sig an den fattige,</t> <t>HERREN skall befria honom på olyckans dag.</t>


text:
<t>HERREN skall bevara honom och hålla honom vid liv.</t> <t>Han skall prisas lycklig i landet.</t> <t>Du överlämnar honom inte åt hans fiender.</t>


text:
<t>Om någon kommer och besöker mig talar han falska ord.</t> <t>Han samlar på skvaller och sprider sedan ut det.</t>


text:
<t>De som hatar mig viskar till varandra om mig,</t> <t>de tänker ut sådant som skall skada mig:</t>


text:
<t>Min själ törstar efter Gud,</t> <t>efter den levande Guden.</t> <t>När får jag komma och träda fram inför Guds ansikte?</t>


text:
<t>Mina tårar är min mat</t> <t>dag och natt,</t> <t>ty ständigt säger man till mig:</t> <t>"Var är nu din Gud?"</t>


text:
<t>Detta vill jag tänka på</t> <t>när jag utgjuter min själ:</t> <t>Jag gick i folkhopen,</t> <t>vandrade med den till Guds hus</t> <t>under jubelrop och tacksägelse,</t> <t>en högtidsfirande skara.</t>


text:
<t>Varför är du så bedrövad, min själ,</t> <t>och så orolig i mig?</t> <t>Sätt ditt hopp till Gud.</t> <t>Jag skall åter få tacka honom</t> <t>för frälsning genom honom.</t>


text:
<t>Min Gud, min själ är bedrövad i mig.</t> <t>Därför tänker jag på dig</t> <t>i Jordans land och på Hermons höjder,</t> <t>på Misars berg.</t>


text:
<t>Djup ropar till djup</t> <t>vid dånet av dina vattenfall.</t> <t>Alla dina svallande böljor</t> <t>går fram över mig.</t>


text:
<t>Om dagen sänder HERREN sin nåd</t> <t>och om natten är hans sång hos mig,</t> <t>en lovsång till mitt livs Gud.</t>


text:
<t>Jag vill säga till Gud, min klippa:</t> <t>"Varför har du glömt mig,</t> <t>varför måste jag gå sörjande,</t> <t>ansatt av fiender?"</t>


text:
<t>Det är som krossade man benen i min kropp,</t> <t>när mina ovänner hånar mig</t> <t>och ständigt säger till mig:</t> <t>"Var är nu din Gud?"</t>


text:
<t>Varför är du så bedrövad, min själ,</t> <t>och varför så orolig i mig?</t> <t>Sätt ditt hopp till Gud,</t> <t>ty jag skall åter få tacka honom,</t> <t>min frälsning och min Gud.</t>


text:
<pb/><t>Skaffa mig rätt, Gud,</t> <t>för min talan mot ett kärlekslöst folk.</t> <t>Rädda mig från falska och orättfärdiga människor.</t>


text:
<t>Ty du, Gud, är min starkhet,</t> <t>varför har du förkastat mig?</t> <t>Varför måste jag gå sörjande,</t> <t>ansatt av fiender?</t>


text:
<t>Sänd ditt ljus och din sanning.</t> <t>Må de leda mig,</t> <t>må de föra mig till ditt heliga berg,</t> <t>till dina boningar,</t>


text:
<t>så att jag får gå in till Guds altare,</t> <t>till Gud, som är min glädje och fröjd,</t> <t>och tacka dig på harpa,</t> <t>Gud, min Gud!</t>


text:
<pb/><t>Gud, med våra öron har vi hört,</t> <t>våra fäder har berättat för oss</t> <t>om den gärning du gjorde i deras tid, i forntidens dagar.</t>


text:
<t>Det var du som med din hand fördrev hednafolken,</t> <t>men dem planterade du.</t> <t>Du förgjorde andra folk,</t> <t>men dem lät du breda ut sig.</t>


text:
<t>Det var ej med sitt svärd de intog landet,</t> <t>deras egen arm gav dem ej seger,</t> <t>utan din högra hand, din arm och ditt ansiktes ljus,</t> <t>ty du älskade dem.</t>


text:
<t>Ändå har du förkastat oss</t> <t>och låtit oss stå med skam,</t> <t>du drar inte ut med våra härar.</t>


text:
<t>Du gör oss till ett ordspråk bland hednafolken,</t> <t>du låter folken skaka på huvudet åt oss.</t>


text:
<t>Allt detta har kommit över oss,</t> <t>men vi har inte glömt dig</t> <t>eller svikit ditt förbund.</t>


text:
<pb/><t>Mitt hjärta flödar över av vackra ord,</t> <t>jag säger: Min sång gäller en konung.</t> <t>Min tunga är en snabb skrivares penna.</t>


text:
<t>Du är den skönaste bland människors barn,</t> <t>nåd är utgjuten över dina läppar.</t> <t>Därför har Gud välsignat dig för evigt.</t>


text:
<t>Ha framgång i din härlighet</t> <t>och drag ut till försvar för sanning,</t> <t>ödmjukhet och rättfärdighet.</t> <t>Din högra hand skall lära dig underbara gärningar.</t>


text:
<t>Skarpa är dina pilar,</t> <t>folk skall falla för dig,</t> <t>konungens fiender skall träffas i hjärtat.</t>


text:
<t>Du älskar rättfärdighet och hatar orättfärdighet.</t> <t>Därför, Gud, har din Gud smort dig<f>[15]</f> med glädjens olja</t> <t>mer än dina medbröder.</t>


text:
<t>Av myrra, aloe och kassia doftar alla dina kläder,</t> <t>från elfenbenspalats gläder dig strängaspel.</t>


text:
<t>Kungadöttrar har du som tärnor i ditt hov,</t> <t>en drottning står vid din högra sida</t> <t>i guld från Ofir.</t>


text:
<t>Låt konungen ha sin glädje i din skönhet,</t> <t>ty han är din herre,</t> <t>för honom skall du falla ner.</t>


text:
<t>Full av härlighet är hon, kungadottern i gemaket,</t> <t>av guldvirkat tyg består hennes dräkt.</t>


text:
<t>I brokigt vävda kläder förs hon till konungen.</t> <t>Jungfrur, hennes väninnor, följer henne,</t> <t>de leds in till dig.</t>


text:
<t>I dina fäders ställe skall dina söner komma,</t> <t>du skall sätta dem till furstar överallt i landet.</t>


text:
<t>Ditt namn vill jag upphöja bland alla kommande släkten,</t> <t>därför skall folken lova dig alltid och för evigt.</t>


text:
<t>En ström går fram med flöden som ger glädje åt Guds stad,</t> <t>åt den Högstes heliga boning.</t>


text:
<t>Hednafolken larmar, riken vacklar,</t> <t>han låter sin röst höras,</t> <t>då smälter jorden.</t>


text:
<t>Han stillar strider över hela jorden,</t> <t>bågen bryter han sönder och bräcker spjutet,</t> <t>vagnarna bränner han upp i eld.</t>


text:
<t>"Bli stilla och besinna att jag är Gud,</t> <t>upphöjd bland hednafolken,</t> <t>upphöjd på jorden."</t>


text:
<t>Folkens främsta samlas</t> <t>som Abrahams Guds folk.</t> <t>Ty jordens sköldar tillhör Gud,</t> <t>högt är han upphöjd.</t>


text:
<t>Skönt höjer det sig, hela jordens fröjd,</t> <t>berget Sion längst upp i norr,</t> <t>den store konungens stad.</t>


text:
<t>Det vi har hört om får vi nu se</t> <t>i HERREN Sebaots stad, i vår Guds stad.</t> <t>Gud håller den vid makt till evig tid. Sela.</t>


text:
<t>Såsom ditt namn, o Gud,</t> <t>når också ditt lov intill jordens ändar,</t> <t>din högra hand är full av rättfärdighet.</t>


text:
<t>Ge akt på dess murar,</t> <t>gå igenom dess palats,</t> <t>så att ni kan berätta om det</t> <t>för ett kommande släkte.</t>


text:
<t>Ty sådan är Gud, vår Gud,</t> <t>alltid och för evigt.</t> <t>Han skall leda oss bortom döden.</t>


text:
<t>Jag vill böja mitt öra till visdomsord,</t> <t>tyda mitt gåtfulla tal</t> <t>till toner från lyran.</t>


text:
<t>Ty man ser att de visa dör,</t> <t>att dårar och oförnuftiga går under liksom de</t> <t>och måste lämna sina ägodelar åt andra.</t>


text:
<t>De tror att deras hus skall bestå för evigt,</t> <t>deras boningar från släkte till släkte.</t> <t>De uppkallar jordagods efter sina namn,</t>


text:
<t>men mitt i sin härlighet</t> <t>har en människa ingen beständighet,</t> <t>hon är lik djuren som förgås.</t>


text:
<t>Så går det dem som förtröstar på sig själva</t> <t>och deras efterföljare som gläder sig åt deras ord. Sela.</t>


text:
<t>Som en fårhjord drivs de ner i dödsriket,</t> <t>döden blir deras herde.</t> <t>De rättfärdiga skall råda över dem när morgonen gryr.</t> <t>Deras gestalt förtärs av dödsriket,</t> <t>de får ingen upphöjd boning.</t>


text:
<t>Men Gud skall friköpa min själ</t> <t>från dödsrikets våld,</t> <t>han skall ta emot mig. Sela.</t>


text:
<t>Av allt detta får han ingenting med sig vid sin död,</t> <t>hans härlighet följer honom ej dit ner.</t>


text:
<t>Om han än prisar sig välsignad under sitt liv,</t> <t>om man än berömmer dig när du gör dig goda dagar,</t>


text:
<pb/>En psalm av Asaf. <pb/><t>Gud, HERREN Gud, har talat,</t> <t>han kallar på jorden från öster till väster.</t>


text:
<t>Vår Gud kommer, han skall ej tiga.</t> <t>Förtärande eld går framför honom</t> <t>och kring honom stormar det våldsamt.</t>


text:
<t>"Hör, mitt folk, jag vill tala,</t> <t>Israel, jag vill vittna mot dig:</t> <t>Jag är Gud, din Gud.</t>


text:
<t>Det är inte för dina slaktoffer</t> <t>jag vill gå till rätta med dig,</t> <t>dina brännoffer har jag alltid inför mig.</t>


text:
<t>Om jag hungrade skulle jag inte säga det till dig,</t> <t>ty hela jorden är min med allt den rymmer.</t>


text:
<t>Men till den ogudaktige säger Gud:</t> <t>"Hur kan du tala om mina stadgar</t> <t>och ta mitt förbund på din tunga,</t>


text:
<t>Sådant gör du och jag tiger.</t> <t>Då tror du att jag är som du.</t> <t>Men jag skall straffa dig</t> <t>och låta dina ögon se det.</t>


text:
<t>Lägg märke till detta,</t> <t>ni som glömmer Gud,</t> <t>så att jag inte sliter er i stycken utan räddning:</t>


text:
<t>Den som offrar lovets offer ärar mig.</t> <t>Den som ger akt på vägen,</t> <t>skall jag låta se Guds frälsning."</t>


text:
<pb/><t>Gud, var mig nådig enligt din godhet,</t> <t>utplåna mina överträdelser enligt din stora barmhärtighet.</t>


text:
<t>Det är mot dig jag har syndat</t> <t>och gjort det som är ont i dina ögon.</t> <t>Du är rättfärdig när du talar,</t> <t>du är ren när du dömer.</t>


text:
<t>Rädda mig från blodskulder, Gud,</t> <t>du min frälsnings Gud,</t> <t>så skall min tunga jubla över din rättfärdighet.</t>


text:
<t>Slaktoffren gläder dig inte,</t> <t>annars skulle jag ge dig sådana,</t> <t>brännoffren tycker du inte om.</t>


text:
<t>Offer som Gud vill ha är en förkrossad ande,</t> <t>ett förkrossat och bedrövat hjärta</t> <t>föraktar du inte, Gud.</t>


text:
<t>Då skall du glädja dig åt rätta offer,</t> <t>brännoffer och heloffer,</t> <t>då skall tjurar offras på ditt altare.</t>


text:
<t>Din tunga tänker ut fördärv,</t> <t>den är lik en skarp rakkniv,</t> <t>du handlar bedrägligt.</t>


text:
<t>Därför skall Gud slå ner dig för alltid,</t> <t>gripa dig och rycka dig ut ur din hydda,</t> <t>utrota dig ur de levandes land. Sela.</t>


text:
<t>"Se, där är en man</t> <t>som ej gjorde Gud till sitt värn!</t> <t>Han litade på sin stora rikedom,</t> <t>han sökte styrka genom att roffa åt sig."</t>


text:
<t>Men jag är som ett grönskande olivträd i Guds hus.</t> <t>Jag förtröstar på Guds nåd,</t> <t>alltid och för evigt.</t>


text:
<t>Jag skall alltid tacka dig</t> <t>för vad du har gjort.</t> <t>Inför dina fromma skall jag hoppas på ditt namn,</t> <t>ty det är gott.</t>


text:
<pb/><t>Dåren säger i sitt hjärta:</t> <t>"Det finns ingen Gud."</t> <t>Onda och avskyvärda är deras gärningar,</t> <t>ingen finns som gör det goda.</t>


text:
<t>Gud blickar ner från himlen</t> <t>på människors barn</t> <t>för att se om det finns någon förståndig,</t> <t>någon som söker Gud.</t>


text:
<t>Alla har avfallit,</t> <t>alla är fördärvade.</t> <t>Ingen finns som gör det goda,</t> <t>inte en enda.</t>


text:
<t>Förstår de ingenting,</t> <t>alla dessa ogärningsmän,</t> <t>som äter mitt folk som om de åt bröd</t> <t>och som inte åkallar Gud?</t>


text:
<t>Där grips de av förfäran</t> <t>men ingenting finns att frukta,</t> <t>ty Gud skingrar deras ben</t> <t>när de lägrar sig mot dig.</t> <t>Du låter dem komma på skam,</t> <t>ty Gud har förkastat dem.</t>


text:
<t>O att det från Sion kom frälsning för Israel!</t> <t>När Gud gör slut på sitt folks fångenskap,</t> <t>då skall Jakob jubla, Israel glädja sig.</t>


text:
<t>Ty främlingar reser sig upp mot mig,</t> <t>våldsmän står efter mitt liv.</t> <t>De har ej Gud för sina ögon. Sela.</t>


text:
<t>Med villigt hjärta vill jag offra till dig,</t> <t>jag skall prisa ditt namn, HERRE,</t> <t>ty det är gott.</t>


text:
<t>när fienden ropar,</t> <t>när den ogudaktige skriar.</t> <t>Ty de vältrar ondska över mig,</t> <t>i sin vrede förföljer de mig.</t>


text:
<t>Jag tänkte: Om jag ändå hade vingar som duvan!</t> <t>Då skulle jag flyga bort och söka mig ett bo.</t>


text:
<t>Förvirra dem, Herre,</t> <t>gör deras tungor oense,</t> <t>ty våld och strid ser jag i staden.</t>


text:
<t>Dag och natt går de omkring den,</t> <t>uppe på dess murar.</t> <t>Ondska och olycka råder därinne.</t>


text:
<t>Det är inte en fiende som hånar mig,</t> <t>det kunde jag stå ut med.</t> <t>Det är inte min ovän som förhäver sig mot mig,</t> <t>för honom kunde jag gömma mig.</t>


text:
<t>Låt döden komma över dem,</t> <t>låt dem fara levande ner i dödsriket,</t> <t>ty ondska råder i deras boning,</t> <t>i deras hjärta.</t>


text:
<t>Afton, morgon och middag</t> <t>vill jag sucka och klaga,</t> <t>och han skall höra min röst.</t>


text:
<t>Han friköper min själ och ger den frid</t> <t>så att de inte kan komma mig nära,</t> <t>ty de är många som står mig emot.</t>


text:
<t>Gud skall höra mig och förödmjuka dem,</t> <t>han som sitter på sin tron sedan urminnes tid. Sela.</t> <t>Ty de ändrar sig inte,</t> <t>de fruktar inte Gud.</t>


text:
<t>Orden i hans mun är halare än smör,</t> <t>men stridslust fyller hans hjärta.</t> <t>Hans ord är lenare än olja,</t> <t>ändå är de dragna svärd.</t>


text:
<t>Kasta din börda på HERREN,</t> <t>han skall uppehålla dig.</t> <t>Aldrig skall han låta den rättfärdige vackla.</t>


text:
<t>Du Gud skall störta dem ner</t> <t>i fördärvets grop.</t> <t>De blodtörstiga och falska</t> <t>skall inte nå sin halva ålder.</t> <t>Men jag förtröstar på dig.</t>


text:
<pb/>För sångmästaren, efter "Den stumma duvan i fjärran". En sång av David, när filisteerna grep honom i Gat.


text:
<pb/><t>Var mig nådig, Gud,</t> <t>ty människor vill ta mitt liv,</t> <t>stridslystet angriper de mig hela tiden.</t>


text:
<t>Ständigt står mina förföljare efter mitt liv,</t> <t>de är många som i högmod strider mot mig.</t>


text:
<t>Med Guds hjälp skall jag prisa hans ord,</t> <t>på Gud förtröstar jag och fruktar inte.</t> <t>Vad kan det som är kött göra mig?</t>


text:
<t>De gaddar sig samman, de lägger försåt,</t> <t>de vaktar på mina steg,</t> <t>de står efter mitt liv.</t>


text:
<t>Du håller räkning på mina flyktdagar.</t> <t>Samla mina tårar i din skål,</t> <t>de står ju i din bok.</t>


text:
<t>Mina fiender måste vika tillbaka</t> <t>när jag ropar till dig.</t> <t>Detta vet jag, ty Gud är med mig.</t>


text:
<t>Ty du har räddat min själ från döden</t> <t>och mina fötter från fall,</t> <t>så att jag kan vandra inför Gud</t> <t>i de levandes ljus.</t>


text:
<pb/>För sångmästaren, "Fördärva inte", en sång av David, när han flydde för Saul och var i grottan.


text:
<pb/><t>Var mig nådig, Gud, var mig nådig!</t> <t>Ty till dig flyr min själ,</t> <t>under dina vingars skugga tar jag min tillflykt</t> <t>till dess att faran är över.</t>


