# verses

text:
<t>Men jag tänkte:</t> <t>Jag vill glömma honom</t> <t>och inte mer tala i hans namn.</t> <t>Då blev det i mitt hjärta</t> <t>som en brinnande eld,</t> <t>instängd i mitt innersta.</t> <t>Jag ansträngde mig att uthärda den</t> <t>men kunde det inte.</t>


text:
<t>Jag hör många förtala mig,</t> <t>det är skräck från alla håll:</t> <t>"Ange honom!"</t> <t>"Ja, vi skall ange honom!"</t> <t>Alla som stått mig nära</t> <t>väntar på att jag skall falla.</t> <t>"Kanske låter han lura sig,</t> <t>så att vi blir honom övermäktiga</t> <t>och kan hämnas på honom."</t>


text:
<t>Men HERREN är med mig</t> <t>som en mäktig hjälte.</t> <t>Därför skall mina förföljare komma på fall</t> <t>och inte bli mig övermäktiga.</t> <t>De skall stå där med stor skam,</t> <t>ty de har handlat utan förstånd.</t> <t>De skall drabbas av evig vanära,</t> <t>som ej skall glömmas.</t>


text:
<t>HERRE Sebaot, du prövar den rättfärdige,</t> <t>du ser hjärtan och njurar.</t> <t>Jag skall få se din hämnd på dem,</t> <t>ty till dig har jag överlämnat min sak.</t>


text:
<t>Sjung till HERREN, lova HERREN,</t> <t>ty han räddar den fattiges själ</t> <t>ur de ondas hand.</t>


text:
<t>Förbannad vare den dag då jag föddes!</t> <t>Må den dag min mor födde mig inte bli välsignad!</t>


text:
<t>Förbannad vare den man som meddelade min far:</t> <t>"Du har fått en son,"</t> <t>och gjorde honom mycket glad.</t>


text:
<t>Låt det gå den mannen,</t> <t>som det gick för de städer</t> <t>som HERREN förstörde utan att ångra det.</t> <t>Låt honom få höra klagorop på morgonen</t> <t>och stridsrop vid middagstid,</t>


text:
<t>därför att han inte dödade mig i moderlivet,</t> <t>så att min mor fick bli min grav</t> <t>och hennes moderliv havande för alltid.</t>


text:
<t>Varför kom jag ut ur moderlivet</t> <t>för att se möda och bedrövelse</t> <t>och se mina dagar försvinna i skam?</t>


text:
<pb/>Detta är det ord som kom till Jeremia från HERREN, när kung Sidkia sände Pashur, Malkias son, och prästen Sefanja, Maasejas son, till honom för att säga:


text:
"Fråga HERREN för oss, för nu har Nebukadressar,<f>[6]</f> kungen i Babel, angripit oss. Kanske HERREN vill handla med oss som vid alla sina tidigare under, så att denne drar bort ifrån oss."


text:
Så säger HERREN, Israels Gud: Se, jag skall vända bort de vapen ni har i er hand och som ni använder utanför muren i striden mot Babels kung och mot kaldeerna som belägrar er. Jag skall samla dem inne i denna stad,


text:
och jag skall själv strida mot er med uträckt hand och stark arm, i vrede, harm och stor förbittring.


text:
Därefter, säger HERREN, skall jag överlämna Sidkia, Juda kung, och hans tjänare och folket, som är kvar i denna stad efter pesten, svärdet och hungersnöden, i Nebukadressars, den babyloniske kungens, hand och i deras fienders hand, och i de mäns hand som vill ta deras liv. Han skall slå dem med svärd. Han skall inte skona dem och inte visa någon medkänsla eller något förbarmande.


text:
<pb/>Till detta folk skall du säga: Så säger HERREN: Se, jag förelägger er vägen till livet och vägen till döden.


text:
Den som stannar kvar i denna stad skall dö genom svärd, hunger eller pest, men den som går ut och ger sig åt kaldeerna, som belägrar er, han skall få leva och få sitt liv som ett byte.


text:
Ty jag har vänt mitt ansikte mot denna stad, till olycka och inte till välgång, säger HERREN. Den skall ges i den babyloniske kungens hand och han skall bränna upp den i eld.


text:
ni av Davids ätt, så säger HERREN: Avkunna varje morgon rätt dom och rädda den plundrade ur förtryckarens hand, så att inte min vrede bryter fram som en eld och brinner utan att någon kan släcka den - detta för deras onda gärningars skull.


text:
<pb/>Se, jag är emot dig, du som bor i dalen, du klippa på slätten, säger HERREN, ni som säger: Vem kan angripa oss och vem kan tränga in i våra boningar?


text:
Jag skall straffa er så som era gärningar förtjänar, säger HERREN. Jag skall tända upp en eld i er skog, och den skall förtära allt omkring den."


text:
och säg: Hör HERRENS ord, du Juda kung som sitter på Davids tron. Hör det du själv med dina tjänare och ditt folk, ni som går in genom dessa portar.


text:
Så säger HERREN: Utöva rätt och rättfärdighet och rädda den plundrade ur förtryckarens hand. Kränk inte främlingen, den faderlöse och änkan och använd inte våld mot dem. Utgjut inte oskyldigt blod på denna plats!


text:
Ty om ni verkligen handlar efter detta ord, skall kungar, som kommer att sitta på Davids tron, dra in genom portarna till detta hus på vagnar och hästar, följda av sina tjänare och sitt folk.


text:
Men om ni inte hör dessa ord, svär jag vid mig själv, säger HERREN, att detta hus skall läggas i ruiner.


text:
<pb/>Ty så säger HERREN om Juda kungahus: <pb/><t>Som Gilead är du för mig,</t> <t>som Libanons topp.</t> <t>Men jag skall sannerligen göra dig till en öken,</t> <t>till städer där ingen bor.</t>


text:
<t>Jag skall inviga fördärvare mot dig,</t> <t>var och en med sina vapen,</t> <t>och de skall hugga ner dina ståtliga cedrar</t> <t>och kasta dem i elden.</t>


text:
<pb/>Många hednafolk skall gå förbi denna stad och man skall fråga varandra: "Varför har HERREN gjort så mot denna stora stad?"


text:
Man skall då svara: "Därför att de övergav HERRENS, sin Guds, förbund och tillbad andra gudar och tjänade dem."


text:
<pb/><t>Gråt inte över den döde,</t> <t>sörj honom inte.</t> <t>Gråt i stället över honom</t> <t>som vandrar bort,</t> <t>ty han skall aldrig mer komma tillbaka</t> <t>och se det land där han föddes.</t>


text:
<pb/>Ty så säger HERREN om Sallum,<f>[7]</f> Josias son, Juda kung, som blev kung efter sin far Josia och som har dragit bort från denna plats: Han skall aldrig mer komma tillbaka hit.


text:
På den ort dit han har blivit förd i fångenskap skall han dö, och detta land skall han aldrig återse.


text:
<pb/><t>Ve den som bygger sitt hus med orättfärdighet</t> <t>och sina salar med orätt,</t> <t>som låter sin nästa arbeta för ingenting</t> <t>och inte ger honom hans lön.</t>


text:
<t>Ve den som säger: "Jag vill bygga mig ett stort hus</t> <t>med rymliga salar"</t> <t>och gör åt sig stora fönster,</t> <t>klär huset med cederträ</t> <t>och målar det rött med dyrbar färg!</t>


text:
<t>Är detta att vara kung,</t> <t>att tävla med cederträ?</t> <t>Din far åt och drack,</t> <t>men han utövade rätt och rättfärdighet,</t> <t>och då gick det honom väl.</t>


text:
<t>Han skaffade rätt åt den bedrövade och den fattige,</t> <t>och då gick allt väl.</t> <t>Är inte detta att känna mig? säger HERREN.</t>


text:
<t>Men dina ögon och ditt hjärta</t> <t>står endast efter egen vinning,</t> <t>och att utgjuta oskyldigt blod,</t> <t>att utöva förtryck och våld.</t>


text:
<pb/>Därför säger HERREN så om Jojakim,<f>[8]</f> Josias son, Juda kung: Ingen skall skall hålla dödsklagan efter honom och ropa: <pb/><t>"O, min broder! O, min syster!"</t> <t>Ingen skall hålla dödsklagan efter honom och ropa:</t> <t>"O, herre! O, hur ståtlig han var!"</t>


text:
<t>Som man begraver en åsna</t> <t>skall han begravas.</t> <t>Han skall släpas bort och kastas ut,</t> <t>långt utanför Jerusalems portar.</t>


text:
<t>Gå upp på Libanon och ropa,</t> <t>höj din röst i Basan</t> <t>och ropa från Abarim,</t> <t>ty alla dina älskare är krossade.</t>


text:
<t>Jag talade till dig när det gick dig väl,</t> <t>men du sade: "Jag vill inte lyssna."</t> <t>Sådant har ditt sätt varit ända från din ungdom.</t> <t>Du har inte velat lyssna till min röst.</t>


text:
<t>Alla dina herdar</t> <t>skall vallas av vinden,</t> <t>och dina älskare måste gå i fångenskap.</t> <t>Då skall du komma på skam och förödmjukas</t> <t>för all din ondskas skull.</t>


text:
<t>Du som bor på Libanon</t> <t>du som har ditt näste i cedrarna,</t> <t>hur skall du inte jämra dig</t> <t>när värkar kommer över dig</t> <t>och ångest som hos en födande kvinna!</t>


text:
<pb/>Så sant jag lever, säger HERREN: Om du Konja,<f>[9]</f> Jojakims son, Juda kung, än vore en signetring på min högra hand, skulle jag ändå rycka bort dig därifrån.


text:
Jag skall överlämna dig till de män som står efter ditt liv och till dem du är rädd för, nämligen Nebukadressar, den babyloniske kungen, och kaldeerna.


text:
Jag skall slunga dig och din mor, som har fött dig, bort till ett annat land där ni inte är födda och där skall ni dö.


text:
<pb/>Är då denne Konja ett föraktat, sönderslaget kärl, en kruka som ingen vill ha? Varför har de slungats ut, han och hans avkomlingar, ja, kastats bort till ett land som de inte känner?


text:
Så säger HERREN: Skriv upp denne man som barnlös, som en man som inte hade någon framgång under sin livstid. Ty ingen av hans avkomlingar skall få lyckan att sitta på Davids tron och i framtiden råda över Juda.


text:
Därför säger HERREN, Israels Gud, så om de herdar som för mitt folk i bet: Det är ni som har skingrat mina får och drivit bort dem och inte sett till deras bästa. Men se, jag skall straffa er för era onda gärningar, säger HERREN.


text:
<pb/>Jag skall själv samla dem som finns kvar av mina får ur alla de länder dit jag har drivit bort dem och jag skall föra dem tillbaka till deras betesmarker. Där skall de bli fruktsamma och föröka sig.


text:
Jag skall sätta herdar över dem som skall föra dem i bet. De skall inte mer behöva frukta eller vara förskräckta och ingen av dem skall saknas, säger HERREN.


text:
<pb/><t>Se, dagar skall komma, säger HERREN,</t> <t>då jag skall låta en rättfärdig telning</t> <t>växa upp åt David.</t> <t>Han skall regera som kung och handla med vishet,</t> <t>han skall utöva rätt och rättfärdighet i landet.</t>


text:
<t>I hans dagar skall Juda bli frälst</t> <t>och Israel bo i trygghet,</t> <t>och detta är det namn man skall ge honom:</t> <t>" HERREN vår rättfärdighet."</t>


text:
utan: "Så sant HERREN lever, han som förde avkomlingar från Israels hus ut ur landet i norr och hämtade dem ur alla andra länder dit jag hade drivit bort dem." Så skall de få bo i sitt land.


text:
<pb/><t>Om profeterna:</t> <t>Mitt hjärta vill brista i mitt bröst,</t> <t>alla mina ben darrar.</t> <t>Jag är som en berusad man,</t> <t>som en man omtöcknad av vin,</t> <t>för HERRENS</t> <t>och hans heliga ords skull.</t>


text:
<t>Ty landet är fullt av äktenskapsbrytare.</t> <t>Under förbannelse ligger landet sörjande,</t> <t>och betesmarkerna i öknen är förtorkade.</t> <t>Man inriktar sig på att göra ont</t> <t>och har sin styrka i orättfärdighet.</t>


text:
<t>Ty både profeter och präster är gudlösa.</t> <t>Även inne i mitt hus finner jag deras ondska,</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<t>Därför skall deras väg bli för dem</t> <t>som hala stigar i mörkret.</t> <t>De skall drivas bort och där skall de falla.</t> <t>Ty jag skall låta olycka drabba dem</t> <t>det år deras straff kommer, säger HERREN.</t>


text:
<t>Också hos Samarias profeter</t> <t>har jag sett dåraktiga ting:</t> <t>De profeterade i Baals namn</t> <t>och förde mitt folk Israel vilse.</t>


text:
<t>Och hos Jerusalems profeter</t> <t>har jag sett förskräckliga ting.</t> <t>De begår äktenskapsbrott och ljuger,</t> <t>de uppmuntrar dem som gör ont</t> <t>så att ingen skall vända om från sin ondska.</t> <t>De är alla för mig som Sodom</t> <t>och stadens invånare som Gomorras.</t>


text:
<t>Därför säger HERREN Sebaot så om profeterna:</t> <t>Jag skall ge dem malört att äta</t> <t>och förgiftat vatten att dricka,</t> <t>ty från profeterna i Jerusalem</t> <t>har gudlöshet gått ut över hela landet.</t>


text:
<t>Så säger HERREN Sebaot:</t> <t>Lyssna inte på orden från de profeter som profeterar för er,</t> <t>ty de bedrar er.</t> <t>Sina egna hjärtans syner talar de,</t> <t>inte vad som kommer från HERRENS mun.</t>


text:
<t>Om och om igen säger de till dem som föraktar mig:</t> <t>" HERREN har sagt: Det skall gå er väl."</t> <t>Och till var och en som följer sitt hårda hjärta säger de:</t> <t>"Ingen olycka skall drabba er."</t>


text:
<t>Men vem har tillträde till HERRENS råd,</t> <t>så att han kan se och höra hans ord?</t> <t>Och vem har aktat på hans ord</t> <t>och lyssnat till det?</t>


text:
<t>Se, HERRENS stormvind, full av vrede, bryter fram,</t> <t>en virvlande storm!</t> <t>Över de ogudaktigas huvuden virvlar den ner.</t>


text:
<t>HERRENS vrede skall inte vända åter,</t> <t>förrän han har utfört och fullbordat</t> <t>sitt hjärtas tankar.</t> <t>I den yttersta tiden skall ni inse och förstå det.</t>


text:
<t>Jag sände inte dessa profeter,</t> <t>ändå rusade de i väg.</t> <t>Jag talade inte till dem,</t> <t>ändå profeterade de.</t>


text:
<t>Om de haft tillträde till mitt råd,</t> <t>hade de förkunnat mina ord för mitt folk</t> <t>för att få dem att vända om från sina onda vägar</t> <t>och sina onda gärningar.</t>


text:
Eller kan någon gömma sig på ett så hemligt ställe att jag inte skulle se honom? säger HERREN. Är inte jag den som uppfyller himmel och jord? säger HERREN.


text:
Jag har hört vad profeterna säger, de som profeterar lögn i mitt namn. De säger: "Jag har haft en dröm, jag har haft en dröm."


text:
Hur länge? Vad finns det i hjärtat hos profeterna, lögnprofeterna, de som profeterar sina egna hjärtans svek?


text:
De tänker att de genom sina drömmar, som de berättar för varandra, skall få mitt folk att glömma mitt namn, liksom deras fäder glömde mitt namn för Baal.


text:
Den profet som har haft en dröm, han må berätta en dröm. Men den som har tagit emot mitt ord, han må troget tala mitt ord. Vad är halm mot säd? säger HERREN.


text:
Jag är emot profeterna, säger HERREN, de som bär fram sin egen tungas ord och säger: "Så säger HERREN."


text:
Jag är emot dem som profeterar falska drömmar, säger HERREN. När de berättar dessa drömmar, för de mitt folk vilse med sina lögner och sitt skryt. Det är inte jag som har sänt dem eller givit dem något uppdrag och de kan inte alls hjälpa detta folk, säger HERREN.


text:
<pb/>När detta folk eller en profet eller präst frågar dig: "Vad är HERRENS tunga?",<f>[10]</f> skall du säga dem vad som är den verkliga tungan.<f>[11]</f> Och jag skall kasta bort er, säger HERREN.


text:
<pb/>Den profet eller präst eller den av folket som säger " HERRENS tunga", den mannen och hans hus skall jag straffa.


text:
Men " HERRENS tunga" skall ni inte mer nämna. Ty för var och en skall då hans eget ord bli en "tunga", eftersom ni förvränger den levande Gudens, HERREN Sebaots, vår Guds, ord.


text:
Men om ni säger " HERRENS tunga", då säger HERREN så: Ni använder detta ord, " HERRENS tunga", fastän jag har sänt bud till er och sagt till er: Ni skall inte säga " HERRENS tunga".


text:
Se, därför skall jag helt glömma er och kasta bort från mitt ansikte både er och den stad som jag har givit åt er och era fäder.


text:
<pb/>Sedan Nebukadressar, kungen i Babel, hade fört bort<f>[12]</f> Jekonja, Jojakims son, kungen i Juda, från Jerusalem tillsammans med Juda furstar, hantverkarna och smederna och låtit dem komma till Babel, visade mig HERREN i en syn två korgar med fikon uppställda framför HERRENS tempel.


text:
I den ena korgen fanns mycket goda fikon, sådana fikon som mognat först. I den andra korgen fanns mycket dåliga fikon, så dåliga att man inte kunde äta dem.


text:
Och HERREN sade till mig: "Vad ser du, Jeremia?" Jag svarade: "Fikon, och de goda fikonen är mycket goda, men de dåliga fikonen är mycket dåliga, så dåliga att man inte kan äta dem."


text:
"Så säger HERREN, Israels Gud: Liksom man ser på dessa goda fikon, skall jag med välvilja se på de bortförda av Juda, vilka jag från denna plats har sänt bort till kaldeernas land.


text:
Jag skall nådigt vaka över dem och låta dem komma tillbaka till detta land. Jag skall bygga upp dem och inte slå ner dem, jag skall plantera dem och inte rycka upp dem.


text:
Och jag skall ge dem ett hjärta som känner mig, att jag är HERREN. De skall vara mitt folk och jag skall vara deras Gud. Ty de skall vända om till mig av hela sitt hjärta.


text:
<pb/>Men så som man gör med dåliga fikon, som är så dåliga att man inte kan äta dem, på samma sätt, säger HERREN, skall jag göra med Sidkia,<f>[13]</f> Juda kung, och med hans furstar och med återstoden i Jerusalem, både de som är kvar här i landet och de som bor i Egypten.


text:
På alla orter dit jag fördriver dem, skall jag utlämna dem till skräck och till olycka i alla riken på jorden, till en skam och ett ordspråk, till en nidvisa och en förbannelse.


text:
Jag skall sända svärd, hungersnöd och pest ibland dem, till dess att de blir utrotade ur det land som jag har givit åt dem och deras fäder."


text:
<pb/>Detta är det ord som kom till Jeremia angående hela Juda folk i Josias son Jojakims, Juda kungs, fjärde regeringsår, som var den babyloniske kungen Nebukadressars första regeringsår.<f>[14]</f>


text:
<pb/>Ända från Josias, Amons sons, Juda kungs, trettonde regeringsår och till denna dag, under dessa tjugotre år, har HERRENS ord kommit till mig. Jag har gång på gång talat till er, men ni har inte velat höra.


text:
HERREN har gång på gång sänt till er alla sina tjänare profeterna, men ni har inte lyssnat eller vänt örat till för att höra,


text:
när de sade: "Vänd om, var och en från sin onda väg och sina onda gärningar, så skall ni för all framtid få bo kvar i det land som HERREN har givit åt er och era fäder.


text:
Följ inte andra gudar, så att ni tjänar och tillber dem och väck inte min vrede genom era händers verk. Då skall jag inte heller låta olycka drabba er."


text:
Men ni har inte lyssnat till mig, säger HERREN, utan väckt min vrede genom era händers verk till er egen olycka.


text:
skall jag kalla på alla folkstammarna i norr, säger HERREN, och jag skall sända efter min tjänare Nebukadressar, kungen i Babel. Och jag skall låta dem angripa detta land och dem som bor här, liksom alla hednafolken här omkring. Jag skall förgöra dem och de skall bli till häpnad och åtlöje och evig ödeläggelse.


text:
Jag skall bland dem göra slut på rop av fröjd och rop av glädje, på rop för brudgum och rop för brud, på kvarnens buller och lampans ljus.


text:
Hela detta land skall ödeläggas och förstöras, och dessa länder skall tjäna Babels kung i sjuttio år.


text:
<pb/>Men när sjuttio år har gått, skall jag straffa kungen i Babel och folket där för deras missgärning, säger HERREN, och även kaldeernas land skall jag göra till en ödemark för all framtid.


text:
Jag skall låta alla de ord som jag har talat mot det landet gå i uppfyllelse, allt som är skrivet i denna bok och som Jeremia har profeterat mot alla hednafolk.


text:
Ty också dem skall mäktiga folk och stora kungar lägga under sig, och jag skall vedergälla dem efter deras gärningar och deras händers verk.


text:
<pb/>Ty så sade HERREN, Israels Gud, till mig: "Tag denna bägare med vredesvin ur min hand och låt alla de hednafolk som jag sänder dig till, dricka av den.


text:
De skall dricka så att de raglar och förlorar förståndet på grund av det svärd som jag skall sända ibland dem."


text:
nämligen Jerusalem med Juda städer, dess kungar och furstar, för att göra dem till en ödemark och till häpnad och åtlöje och till en förbannelse, som nu har skett,


text:
och alla blandade stammar där, alla kungar i landet Us och alla kungar i filisteernas land, både Askelon, Gaza, Ekron och dem som finns kvar i Asdod,


text:
slutligen alla kungar i landet i norr - både dem som bor nära och dem som bor långt borta, den ene såväl som den andre - och alla övriga riken i världen, ut över jordens yta. Och Sesaks<f>[15]</f> kung skall dricka efter dem.


text:
<pb/>Du skall säga till dem: Så säger HERREN Sebaot, Israels Gud: Drick, så att ni blir druckna och spyr och faller omkull utan att kunna resa er på grund av det svärd som jag skall sända ibland er.


text:
Men om de inte vill ta emot bägaren ur din hand och dricka, så säg till dem: Så säger HERREN Sebaot: Ni måste dricka!


text:
Ty se, med den stad som är uppkallad efter mitt namn skall jag börja straffdomen. Skulle då ni bli ostraffade? Nej, ni skall inte bli ostraffade, utan jag skall kalla på ett svärd mot jordens alla invånare, säger HERREN Sebaot.


text:
<pb/>Allt detta skall du profetera för dem och säga till dem: <pb/><t>HERREN ryter från höjden,</t> <t>från sin heliga boning låter han sin röst höras.</t> <t>Han ryter högt över sitt land</t> <t>och höjer skörderop som en vintrampare</t> <t>över jordens alla invånare.</t>


text:
<t>Larmet hörs till jordens ände,</t> <t>ty HERREN går till rätta med hednafolken,</t> <t>han skall döma allt kött.</t> <t>De ogudaktiga överlämnar han åt svärdet, säger HERREN.</t>


text:
<t>Så säger HERREN Sebaot:</t> <t>Se, en ofärd går ut</t> <t>från folk till folk</t> <t>och en väldig storm stiger upp</t> <t>från jordens yttersta ände.</t>


text:
<t>De som på den dagen blir slagna av HERREN</t> <t>skall ligga från jordens ena ände till den andra.</t> <t>Man skall inte hålla dödsklagan efter dem,</t> <t>inte samla upp och begrava dem,</t> <t>utan de skall bli gödsel på marken.</t>


text:
<t>Jämra er, ni herdar, och klaga.</t> <t>Vältra er på marken, ni ledare för hjorden.</t> <t>Tiden är inne då ni skall slaktas</t> <t>och ni skall skingras.</t> <t>Ni skall falla sönder som ett dyrbart kärl.</t>


text:
<t>Hör herdarna ropa</t> <t>och ledarna för hjorden jämra sig.</t> <t>Ty HERREN ödelägger deras betesmark,</t>


text:
<t>Likt ett ungt lejon drar han ut ur sitt snår.</t> <t>Deras land blir en ödemark</t> <t>på grund av förtryckarens svärd,</t> <t>och hans brinnande vrede."</t>


text:
"Så säger HERREN: Ställ dig i förgården till HERRENS hus och tala till alla Juda städer, till dem som kommer för att tillbe i HERRENS hus. Tala till dem alla de ord som jag befaller dig att tala. Tag inte bort något från dem.


text:
Kanske skall de då höra och vända om var och en från sin onda väg. Då skall jag ångra det onda som jag har i sinnet att göra med dem på grund av deras onda gärningar.


text:
Du skall säga till dem: Så säger HERREN: Om ni inte vill lyssna till mig och vandra efter den lag som jag har förelagt er


text:
och höra vad mina tjänare profeterna talar - dem som jag sänder er, ja, som jag gång på gång har sänt till er, fastän ni inte har lyssnat -


text:
då skall jag göra med detta hus som jag gjorde med Silo. Och denna stad skall jag göra till en förbannelse för alla jordens folk."


text:
När Jeremia hade slutat att tala allt vad HERREN hade befallt honom att säga till folket, grep prästerna, profeterna och allt folket honom och sade: "Du måste dö.


text:
Hur vågar du profetera i HERRENS namn och säga: Det skall gå för detta hus som det gick för Silo, och denna stad skall läggas öde så att ingen mer bor i den?" Och allt folket gaddade sig samman mot Jeremia i HERRENS hus.


text:
<pb/>När Juda furstar hörde detta, gick de från kungens hus upp till HERRENS hus och satte sig vid ingången till HERRENS nya port.


text:
Då sade prästerna och profeterna till furstarna och till allt folket: "Den här mannen förtjänar att dö. Ni har ju med egna öron hört hur han profeterat mot denna stad."


text:
<pb/>Men Jeremia svarade alla furstarna och allt folket: " HERREN har sänt mig att profetera mot detta hus och denna stad allt det som ni har hört.


text:
Ändra nu ert liv och era gärningar och hör HERRENS, er Guds, röst. Då kommer HERREN att ångra det onda han har talat mot er.


text:
Men det skall ni veta att om ni dödar mig, så drar ni oskyldigt blod över er och över denna stad och över dem som bor här. För det är i sanning HERREN som har sänt mig till er för att säga er allt detta."


text:
<pb/>Då sade furstarna och allt folket till prästerna och profeterna: "Denne man förtjänar inte att dö, för i HERRENS, vår Guds, namn har han talat till oss."


text:
"Mika från Moreset profeterade i Hiskias, Juda kungs, tid och sade till hela Juda folk: Så säger HERREN Sebaot: <pb/><t>Sion skall bli upplöjt till en åker,</t> <t>Jerusalem skall bli till en stenhop</t> <t>och tempelberget en skogbevuxen höjd.</t>


text:
<pb/>Men lät Hiskia, Juda kung, med hela Juda döda honom? Fruktade han inte i stället HERREN och bad till honom, så att HERREN ångrade det onda som han hade talat emot dem? Drar vi inte själva över oss mycket ont nu?"


text:
<pb/>Där fanns också en annan man som profeterade i HERRENS namn, Uria, Semajas son, från Kirjat-Jearim. Han profeterade mot denna stad och detta land, precis som Jeremia hade gjort.


text:
När då kung Jojakim med alla sina hjältar och alla furstar hörde vad han sade, ville han döda honom. Men när Uria fick höra det blev han förskräckt och flydde sin väg och kom till Egypten.


text:
Då sände kung Jojakim några män till Egypten: Elnatan, Akbors son, och några andra tillsammans med honom.


text:
De hämtade Uria från Egypten och förde honom till kung Jojakim. Han lät döda honom med svärd och kastade hans döda kropp på den allmänna begravningsplatsen.


text:
<pb/>Men Ahikam, Safans son, höll sin hand över Jeremia, så att man inte lämnade honom i folkets våld för att dödas.


text:
<pb/>I början av Sidkias,<f>[16]</f> Josias sons, Juda kungs, regering kom detta ord till Jeremia från HERREN. Han sade:


text:
Sänd det sedan till kungen i Edom, kungen i Moab, kungen över Ammons barn, kungen i Tyrus och kungen i Sidon genom de sändebud som har kommit till Sidkia, Juda kung, i Jerusalem.


text:
Befall dem att säga till sina herrar: Så säger HERREN Sebaot, Israels Gud: Så skall ni säga till era herrar:


text:
Jag är den som genom min stora kraft och min uträckta arm har skapat jorden med de människor och djur som är på den, och jag ger den åt vem jag vill.


text:
Nu har jag givit alla dessa länder i min tjänare Nebukadnessars, den babyloniske kungens, hand. Också markens djur har jag givit honom, för att de skall tjäna honom.


text:
Alla hednafolk skall tjäna honom och hans son och hans sonson, till dess att den tid kommer också för hans land då många folk och stora kungar skall lägga honom under sig.


text:
Men om något folk eller rike inte vill tjäna Nebukadnessar, kungen i Babel, och inte vill böja sin nacke under den babyloniske kungens ok, då skall jag straffa det folket med svärd, hungersnöd och pest, säger HERREN, till dess att jag har utrotat dem genom hans hand.


text:
Lyssna därför inte på era profeter och spåmän, på era drömtydare, teckentydare och trollkarlar när de säger till er: "Ni skall inte tjäna kungen i Babel."


text:
De profeterar lögn för er, och därför skall ni föras långt bort från ert land. Jag skall driva bort er och ni skall gå under.


text:
Men det folk som böjer sin nacke under den babyloniske kungens ok och tjänar honom, skall jag låta bo kvar i sitt land, säger HERREN, så att de kan bruka det och bo där.


text:
<pb/>På samma sätt talade jag till Sidkia, Juda kung. Jag sade: Böj er nacke under den babyloniske kungens ok och tjäna honom och hans folk, så skall ni få leva.


text:
Varför vill du och ditt folk dö genom svärd, hunger och pest, så som HERREN har sagt att det skall gå för det folk som inte vill tjäna kungen i Babel?


text:
Hör alltså inte på de profeter som säger till er: "Ni skall inte tjäna kungen i Babel", ty de profeterar lögn för er.


text:
Jag har inte sänt dem, säger HERREN. De profeterar lögn i mitt namn och därför måste jag driva bort er så att ni går under tillsammans med de profeter som profeterar för er.


text:
<pb/>Till prästerna och till hela detta folk talade jag och sade: Så säger HERREN: Lyssna inte på era profeters ord, när de profeterar för er och säger: "Se, de kärl som hör till HERRENS hus skall nu snart föras tillbaka från Babel", ty de profeterar lögn för er.


text:
Hör inte på dem utan tjäna kungen i Babel, så skall ni få leva. Varför skall denna stad bli en öde stad?


text:
Om de verkligen är profeter och har HERRENS ord, så må de vädja till HERREN Sebaot att de kärl som ännu är kvar i HERRENS hus och i Juda kungs hus och i Jerusalem inte förs bort till Babel.


text:
<pb/>Ty så säger HERREN Sebaot om pelarna, havet, bäckenställen och det övriga som ännu är kvar här i staden,


text:
det som Nebukadnessar, kungen i Babel, inte tog med sig när han förde bort Jekonja, Jojakims son, Juda kung, från Jerusalem till Babel tillsammans med alla de förnämsta i Juda och Jerusalem -


text:
ja, så säger HERREN Sebaot, Israels Gud, om de föremål som ännu är kvar i HERRENS hus och i Juda kungs hus och i Jerusalem:


text:
Till Babel skall de föras och där skall de bli kvar ända till den dag då jag tar mig an dem, säger HERREN, och för dem tillbaka upp till denna plats.


text:
<pb/>Men i samma år, i början av Sidkias, Juda kungs, regering, i femte månaden av hans fjärde regeringsår,<f>[17]</f> talade profeten Hananja, Assurs son, från Gibeon, till mig i HERRENS hus i närvaro av prästerna och allt folket. Han sade:


text:
Inom två år skall jag föra tillbaka hit alla de föremål i HERRENS hus som Nebukadnessar, kungen i Babel, tog från denna plats och förde till Babel.


text:
Och Jekonja, Jojakims son, Juda kung, och alla fångar från Juda som kom till Babel skall jag föra tillbaka till denna plats, säger HERREN. Ty jag skall bryta sönder den babyloniske kungens ok."


text:
<pb/>Men profeten Jeremia svarade profeten Hananja inför prästerna och allt det folk som stod i HERRENS hus.


text:
Profeten Jeremia sade: "Amen. Må HERREN göra så. Må HERREN uppfylla de ord som du har profeterat och från Babel föra tillbaka till denna plats de föremål som fanns i HERRENS hus, liksom alla fångarna.


text:
Gamla tiders profeter, de som varit före mig och dig, har profeterat om krig, olycka och pest mot många länder och mot stora riken.


text:
Men om den profet som profeterar välgång verkligen är sänd av HERREN, det vet man först när hans ord har gått i uppfyllelse."


text:
Och Hananja sade inför allt folket: "Så säger HERREN: Just så skall jag inom två år ta den babyloniske kungen Nebukadnessars ok från nacken på alla hednafolk och bryta sönder det." Då gick profeten Jeremia sin väg.


text:
<pb/>Men sedan profeten Hananja hade tagit oket från profeten Jeremias nacke och brutit sönder det, kom HERRENS ord till Jeremia:


text:
"Gå och säg till Hananja: Så säger HERREN: Du har brutit sönder ett ok av trä, men i dess ställe har du gjort ett ok av järn.


text:
Ty så säger HERREN Sebaot, Israels Gud: Ett ok av järn har jag lagt på alla dessa hednafolks nacke, för att de skall tjäna Nebukadnessar, kungen i Babel, ty honom skall de tjäna. Jag har också givit honom markens djur."


text:
<pb/>Profeten Jeremia sade vidare till profeten Hananja: "Hör på Hananja! HERREN har inte sänt dig. Du har fått detta folk att förtrösta på lögn.


text:
Därför säger HERREN så: Se, jag skall ta bort dig från jordens yta. Under detta år skall du dö, ty du har predikat avfall från HERREN."


text:
<pb/>Detta är vad som stod i det brev som profeten Jeremia sände från Jerusalem till de äldste som ännu levde kvar i fångenskapen och till prästerna, profeterna och allt folket, dem som Nebukadnessar hade fört bort från Jerusalem till Babel,


text:
sedan kung Jekonja hade lämnat Jerusalem tillsammans med kungamodern och hovmännen, Juda och Jerusalems furstar samt hantverkarna och smederna.


text:
Jeremia sände brevet med Eleasa, Safans son, och Gemarja, Hilkias son, när Sidkia, Juda kung, sände dessa till Nebukadnessar, kungen i Babel. Brevet löd:


text:
<pb/>Så säger HERREN Sebaot, Israels Gud, till alla de fångar som jag har låtit föra bort från Jerusalem till Babel:


text:
Tag er hustrur och föd söner och döttrar, tag hustrur åt era söner och gift bort era döttrar, så att de föder söner och döttrar. Föröka er där och bli inte färre.


text:
Och sök den stads bästa dit jag har fört er i fångenskap och be för den till HERREN. När det går väl för den, går det också väl för er.


text:
<pb/>Ty så säger HERREN Sebaot, Israels Gud: Låt er inte luras av de profeter som finns bland er, inte heller av era spåmän, och lyssna inte till de drömmar som ni drömmer.


text:
<pb/>Ty så säger HERREN: När sjuttio år har gått för Babel skall jag ta mig an er och uppfylla mitt löfte att föra er tillbaka till denna plats.


text:
Jag vet vilka tankar jag har för er, säger HERREN, nämligen fridens tankar och inte ofärdens för att ge er en framtid och ett hopp.


text:
Ty jag skall låta er finna mig, säger HERREN. Jag skall göra slut på er fångenskap och samla er från alla de folk och alla de orter dit jag har drivit bort er, säger HERREN. Jag skall låta er komma tillbaka till den plats från vilken jag förde er bort som fångar.


text:
Ty så säger HERREN till den kung som sitter på Davids tron och till allt det folk som bor i denna stad, era bröder som inte har gått bort i fångenskap tillsammans med er,


text:
ja, så säger HERREN Sebaot: Se, jag skall sända svärd, hungersnöd och pest mot dem och låta dem räknas som odugliga fikon, så dåliga att man inte kan äta dem.


text:
Jag skall förfölja dem med svärd, hungersnöd och pest och göra dem till ett avskräckande exempel för alla riken på jorden, till förbannelse och häpnad, förakt och vanära bland alla de folk dit jag har drivit bort dem.


text:
Ty, säger HERREN, de har inte lyssnat till mina ord, som jag har sänt till dem genom mina tjänare profeterna. Gång på gång sände jag dem, men ni har inte lyssnat, säger HERREN.


text:
Så säger HERREN Sebaot, Israels Gud, om Ahab, Kolajas son, och om Sidkia, Maasejas son, som profeterar lögn för er i mitt namn: Se, jag skall ge dem i den babyloniske kungen Nebukadressars hand och han skall låta döda dem inför era ögon.


text:
Och alla fångar från Juda som är i Babel skall från dem hämta denna förbannelse och säga: "Må HERREN göra med dig som med Sidkia och Ahab, som Babels kung lät steka i eld."


text:
Ty de har gjort det som är en galenskap i Israel. De har begått äktenskapsbrott med andras hustrur och har talat lögn i mitt namn, något som jag inte har befallt. Jag är den som vet det och är vittne till det, säger HERREN.


text:
Så säger HERREN Sebaot, Israels Gud: Du har i ditt eget namn sänt brev till allt folket i Jerusalem och till prästen Sefanja, Maasejas son, och till alla de andra prästerna och sagt:


text:
" HERREN har satt dig till präst i prästen Jojadas ställe, för att det skall finnas tillsyningsmän i HERRENS hus över varje galen och självutnämnd profet, och för att du skall sätta sådana i stock och halsjärn.


text:
Därför har han kunnat sända bud till oss i Babel och säga: Ännu är det lång tid kvar. Bygg hus åt er, bo i dem och plantera trädgårdar och ät deras frukt."


text:
"Sänd bud till alla de fångna och säg: Så säger HERREN om nehelamiten Semaja: Semaja har profeterat för er men jag har inte sänt honom, och han har fått er att förtrösta på lögn.


text:
Därför säger HERREN så: Se, jag skall straffa nehelamiten Semaja och hans efterkommande. Ingen av dem skall få bo bland detta folk, och han skall inte få se det goda som jag vill göra med mitt folk, säger HERREN. Ty han har predikat avfall från HERREN."


text:
Ty se, dagar skall komma, säger HERREN, då jag skall göra slut på fångenskapen för mitt folk Israel och Juda, säger HERREN. Jag skall låta dem komma tillbaka till det land som jag gav åt deras fäder. Och de skall ta det i besittning."


text:
<t>Fråga och tänk efter:</t> <t>Brukar män föda barn?</t> <t>Eller varför ser jag alla män</t> <t>hålla sina händer på höfterna</t> <t>som kvinnor i barnsnöd,</t> <t>och varför har alla ansikten blivit så dödsbleka?</t>


text:
<t>Ve! Detta är en stor dag,</t> <t>ingen är den lik.</t> <t>En tid av nöd är detta för Jakob,</t> <t>men han skall bli räddad ur den.</t>


text:
<t>Och det skall ske på den dagen,</t> <t>säger HERREN Sebaot,</t> <t>att jag skall ta oket från din nacke</t> <t>och bryta sönder det</t> <t>och slita av dina band.</t> <t>Inga främlingar skall längre</t> <t>tvinga honom att tjäna sig,</t>


text:
<t>utan de skall tjäna HERREN, sin Gud,</t> <t>och David, sin kung,</t> <t>som jag skall låta uppstå åt dem.</t>


text:
<t>Så frukta inte, du min tjänare Jakob,</t> <t>säger HERREN,</t> <t>och var inte förskräckt, du Israel,</t> <t>ty jag skall rädda dig ur landet i fjärran</t> <t>och dina efterkommande ur det land där de hålls fångna.</t> <t>Jakob skall komma tillbaka</t> <t>och leva i fred och säkerhet,</t> <t>och ingen skall förskräcka honom.</t>


text:
<t>Ty jag är med dig, säger HERREN,</t> <t>för att rädda dig.</t> <t>Jag skall göra slut på alla de hednafolk</t> <t>bland vilka jag har spritt ut dig.</t> <t>Men dig skall jag inte tillintetgöra,</t> <t>utan jag skall bestraffa dig med rättvisa.</t> <t>Ty alldeles ostraffad</t> <t>kan jag inte lämna dig.</t>


text:
<t>Ingen tar sig an din sak</t> <t>för att se om ditt sår.</t> <t>Det finns inga läkemedel och ingen läkedom för dig.</t>


text:
<t>Alla dina älskare har glömt dig,</t> <t>de frågar inte efter dig.</t> <t>Ty med en fiendes slag har jag slagit dig.</t> <t>Jag har straffat dig hårt,</t> <t>ty din missgärning är stor</t> <t>och dina synder många.</t>


text:
<t>Varför ropar du över din skada?</t> <t>Obotlig är din plåga.</t> <t>Därför att din missgärning är stor</t> <t>och dina synder många</t> <t>har jag gjort dig detta.</t>


text:
<t>Men nu skall alla som ätit av dig bli uppätna,</t> <t>och alla dina motståndare,</t> <t>ja, alla skall gå i fångenskap.</t> <t>De som skövlat dig skall bli skövlade,</t> <t>och alla som plundrat dig skall jag lämna till plundring.</t>


text:
<t>Ty jag skall låta dig tillfriskna</t> <t>och läka dina sår, säger HERREN,</t> <t>dig som man kallar "den fördrivna",</t> <t>"det Sion som ingen frågar efter".</t>


text:
<t>Så säger HERREN:</t> <t>Se, jag skall göra slut på fångenskapen för Jakobs hyddor</t> <t>och förbarma mig över hans boningar.</t> <t>Staden skall åter byggas upp på sin höjd,</t> <t>och palatset skall stå på sin rätta plats.</t>


text:
<t>Från dem skall lovsång höras</t> <t>och rop från glada människor.</t> <t>Jag skall föröka dem,</t> <t>och de skall inte bli färre.</t> <t>Jag skall ära dem,</t> <t>och de skall inte anses obetydliga.</t>


text:
<t>Hans söner skall bli som förr,</t> <t>hans menighet skall bestå inför mig,</t> <t>och jag skall straffa alla som förtrycker honom.</t>


text:
<t>Hans ledare skall vara en av hans egna,</t> <t>hans härskare skall utgå från hans mitt.</t> <t>Jag skall låta honom komma nära mig och nalkas mig.</t> <t>Ty vem är den som vågar sitt liv genom att nalkas mig?</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<t>Se, HERRENS stormvind, full av vrede, bryter fram,</t> <t>en härjande storm!</t> <t>Över de ogudaktigas huvuden virvlar den ner.</t>


text:
<t>HERRENS brinnande vrede skall inte vända åter,</t> <t>förrän han har utfört, ja, förrän han har fullbordat</t> <t>sitt hjärtas tankar.</t> <t>I den yttersta tiden skall ni förstå det.</t>


text:
<pb/>På den tiden, säger HERREN, skall jag vara Gud för alla Israels släkter, och de skall vara mitt folk.


text:
<pb/><t>Så säger HERREN:</t> <t>Det folk som kommer undan svärdet</t> <t>finner nåd i öknen.</t> <t>Israel får gå dit där jag ger det ro.</t>


text:
<t>Fjärran ifrån uppenbarade sig HERREN för mig:</t> <t>"Med evig kärlek har jag älskat dig,</t> <t>därför låter jag min nåd förbliva över dig.</t>


text:
<t>Än en gång skall jag upprätta dig,</t> <t>så att du blir upprättad, du jungfru Israel.</t> <t>Än en gång skall du ta upp din tamburin</t> <t>och dra ut i dans bland dem som är glada.</t>


text:
<t>Än en gång skall du plantera vingårdar</t> <t>på Samariens berg,</t> <t>och de som planterar skall själva njuta av frukten.</t>


text:
<t>Ty en dag kommer</t> <t>då väktare skall ropa på Efraims berg:</t> <t>Kom, låt oss dra upp till Sion,</t> <t>upp till HERREN, vår Gud."</t>


text:
<t>Ty så säger HERREN:</t> <t>Jubla i glädje över Jakob,</t> <t>höj fröjderop över honom</t> <t>som är den främste bland folken.</t> <t>Brist ut i lovsång och säg:</t> <t>"Fräls, HERRE, ditt folk,</t> <t>de som finns kvar av Israel."</t>


text:
<t>Se, jag skall föra dem från landet i norr</t> <t>och samla dem från jordens yttersta hörn,</t> <t>bland dem både blinda och halta,</t> <t>både havande kvinnor och barnaföderskor.</t> <t>I en stor skara skall de komma tillbaka hit.</t>


text:
<t>Gråtande skall de komma,</t> <t>men jag skall leda dem</t> <t>där de går bedjande fram.</t> <t>Jag skall föra dem till vattenbäckar</t> <t>på en jämn väg där de inte skall stappla.</t> <t>Ty jag är en fader för Israel,</t> <t>och Efraim är min förstfödde son.</t>


text:
<t>Hör HERRENS ord, ni hednafolk,</t> <t>och förkunna det i kustländerna i fjärran.</t> <t>Säg: Han som skingrade Israel</t> <t>skall också samla det</t> <t>och bevara det som en herde bevarar sin hjord.</t>


text:
<t>De skall komma och jubla på Sions höjd</t> <t>och strömma likt en flod till HERRENS goda,</t> <t>till säd, vin och olja</t> <t>och till unga får och oxar.</t> <t>Deras själ skall vara som en vattenrik trädgård,</t> <t>och de skall inte sörja mer.</t>


text:
<t>Då skall unga kvinnor dansa och vara glada,</t> <t>unga och gamla skall glädja sig tillsammans.</t> <t>Jag skall förvandla deras sorg till glädje</t> <t>och trösta dem och glädja dem efter deras bedrövelse.</t>


text:
<t>Prästerna skall jag mätta med utsökta rätter</t> <t>och mitt folk skall mättas av mitt goda,</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<t>Så säger HERREN:</t> <t>Ett rop hörs i Rama,</t> <t>klagan och bitter gråt.</t> <t>Det är Rakel som gråter över sina barn,</t> <t>hon vill inte låta trösta sig,</t> <t>eftersom hennes barn inte mer finns till.</t>


text:
<t>Men så säger HERREN:</t> <t>Sluta med din högljudda gråt,</t> <t>låt inte dina ögon fälla tårar.</t> <t>Ty ditt verk skall få sin lön, säger HERREN,</t> <t>och de skall vända tillbaka från sina fienders land.</t>


text:
<t>Det finns hopp för din framtid,</t> <t>säger HERREN.</t> <t>Dina barn skall vända tillbaka till sitt land.</t>


text:
<t>Jag har hört hur Efraim klagar:</t> <t>"Du har tuktat mig,</t> <t>jag har blivit tuktad som en otämd kalv.</t> <t>Omvänd mig, så blir jag omvänd!</t> <t>Ty du är HERREN, min Gud.</t>


text:
<t>Ty sedan jag har vänt om</t> <t>känner jag ånger,</t> <t>och sedan jag har besinnat mig</t> <t>slår jag mig på höften.<f>[18]</f></t> <t>Jag både blygs och skäms</t> <t>då jag nu bär min ungdoms förnedring."</t>


text:
<t>Är inte Efraim en dyrbar son för mig,</t> <t>är han inte mitt älsklingsbarn?</t> <t>Ju mer jag går till rätta med honom,</t> <t>desto mer tänker jag på honom.</t> <t>Därför ömmar mitt hjärta för honom.</t> <t>Jag måste förbarma mig över honom,</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<t>Sätt upp vägmärken åt dig,</t> <t>skaffa dig vägvisare!</t> <t>Ge akt på vägen,</t> <t>på stigen där du vandrade.</t> <t>Vänd tillbaka, du jungfru Israel,</t> <t>vänd tillbaka till dessa dina städer.</t>


text:
<t>Hur länge skall du irra hit och dit,</t> <t>du trolösa dotter?</t> <t>HERREN vill skapa något nytt på jorden:</t> <t>En kvinna skall omsluta en mäktig man.</t>


text:
<t>Så säger HERREN Sebaot, Israels Gud:</t> <t>När jag på nytt har gjort slut på fångenskapen för Juda land och dess städer,</t> <t>skall man ännu en gång säga detta ord:</t> <t>" HERREN välsigne dig, du rättfärdighetens boning,</t> <t>du heliga berg."</t>


text:
<t>Och Juda folk med alla sina städer skall bo där tillsammans,</t> <t>jordbrukare såväl som vandrande herdar.</t>


text:
<pb/>Se, dagar skall komma, säger HERREN, då jag skall beså Israels land och Juda land med säd av människor och med säd av djur.


text:
Och liksom jag har vakat över dem för att rycka upp, bryta ner, fördärva, förgöra och skada, skall jag nu vaka över dem för att bygga upp och plantera, säger HERREN.


text:
På den tiden skall man inte mer säga: "Fäderna har ätit sura druvor och barnens tänder blir ömma av dem."


text:
Nej, var och en skall dö genom sin egen missgärning. Den som äter sura druvor får själv ömma tänder.


text:
<pb/><t>Se, dagar skall komma, säger HERREN,</t> <t>då jag skall sluta ett nytt förbund</t> <t>med Israels hus och med Juda hus,</t>


text:
<t>inte ett sådant förbund som jag slöt med deras fäder</t> <t>den dag då jag tog dem vid handen</t> <t>och förde dem ut ur Egyptens land -</t> <t>det förbund med mig som de bröt</t> <t>fastän jag var deras rätte herre -</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<t>Nej, detta är det förbund</t> <t>som jag efter denna tid skall sluta med Israels hus,</t> <t>säger HERREN:</t> <t>Jag skall lägga min lag i deras inre</t> <t>och skriva den i deras hjärtan.</t> <t>Jag skall vara deras Gud</t> <t>och de skall vara mitt folk.</t>


text:
<t>Då skall de inte mer behöva undervisa varandra,</t> <t>ingen sin broder och säga:</t> <t>"Lär känna HERREN!"</t> <t>Ty alla skall känna mig</t> <t>från den minste bland dem till den störste,</t> <t>säger HERREN.</t> <t>Ty jag skall förlåta deras missgärningar</t> <t>och deras synder skall jag inte mer komma ihåg.</t>


text:
<t>Så säger HERREN,</t> <t>han som har satt solen till att lysa om dagen</t> <t>och månen och stjärnorna till att lysa om natten, i ordnad gång,</t> <t>han som rör upp havet så att dess böljor brusar,</t> <t>HERREN Sebaot är hans namn:</t>


text:
<t>Om denna ordning inte längre består inför mig,</t> <t>säger HERREN,</t> <t>först då skall Israels släkte upphöra att vara ett folk</t> <t>inför mig för alltid.</t>


text:
<t>Så säger HERREN:</t> <t>Om himlen därovan kan mätas</t> <t>och jordens grundvalar där nere kan utforskas,</t> <t>först då skall jag förkasta hela Israels släkte</t> <t>för allt vad de har gjort,</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<pb/>Se, dagar skall komma, säger HERREN, då staden skall bli uppbyggd åt HERREN, från Hananeltornet till Hörnporten.


text:
Hela dalen där man lagt lik och aska och alla fälten ner till Kidrondalen och till hörnet vid Hästporten österut skall vara helgade åt HERREN. Aldrig mer skall staden raseras eller förstöras.


text:
<pb/>Detta är det ord som kom från HERREN till Jeremia i Sidkias, Juda kungs, tionde regeringsår, vilket var Nebukadressars artonde regeringsår.<f>[19]</f>


text:
<pb/>Vid den tiden belägrade den babyloniske kungens här Jerusalem, och profeten Jeremia var instängd på vaktgården som var i Juda kungs hus,


text:
där Sidkia, Juda kung, hade låtit spärra in honom och sagt: "Hur vågar du profetera och säga: Så säger HERREN: Se, jag skall ge denna stad i den babyloniske kungens hand och han skall inta den.


text:
Och Sidkia, Juda kung, skall inte undkomma kaldeerna utan han skall överlämnas i den babyloniske kungens våld, så att han tvingas tala med honom ansikte mot ansikte och stå inför honom öga mot öga.


text:
Han skall föra Sidkia till Babel och där skall han få stanna till dess att jag tar mig an honom, säger HERREN. Och när ni strider mot kaldeerna, skall ni inte ha någon framgång."


text:
Se, Hanamel, din farbror Sallums son, skall komma till dig och säga: Köp min åker i Anatot, för du har inlösningsrätt att köpa den."


text:
Och Hanamel, min farbrors son, kom till mig på vaktgården, som HERREN hade sagt, och sade till mig: "Köp min åker i Anatot i Benjamins land, för du har arvsrätt och inlösningsrätt till den. Köp den därför åt dig." Då förstod jag att det var HERRENS ord,


text:
och jag köpte åkern i Anatot av Hanamel, min farbrors son, och vägde upp pengarna åt honom, sjutton siklar silver.


text:
Jag skrev ett köpebrev och försåg det med sigill, tillkallade vittnen och vägde upp pengarna på en våg.


text:
Och jag tog köpebrevet, både det förseglade brevet med avtalet och de särskilda bestämmelserna samt det öppna brevet.


text:
Jag gav köpebrevet åt Baruk, son till Neria, son till Mahaseja, i närvaro av min släkting Hanamel och de vittnen som hade skrivit under köpebrevet och alla andra judar som fanns på vaktgården.


text:
"Så säger HERREN Sebaot, Israels Gud: Tag dessa brev, både detta förseglade köpebrev och detta öppna brev, och lägg dem i ett lerkärl, så att de kan bevaras under lång tid.


text:
Ty så säger HERREN Sebaot, Israels Gud: Än en gång skall man köpa hus och åkrar och vingårdar i detta land."


text:
"O, Herre, HERRE, se, du har gjort himmel och jord genom din stora kraft och din uträckta arm. För dig är ingenting omöjligt.


text:
Du visar nåd mot tusenden och vedergäller fädernas missgärning på deras barn efter dem, du store och väldige Gud: HERREN Sebaot är hans namn.


text:
Du är stor i råd och mäktig i gärningar. Dina ögon vakar över människornas alla vägar, så att du ger åt var och en efter hans vägar, efter frukten av hans gärningar.


text:
Du gjorde tecken och under i Egyptens land och gör så än i dag, både med Israel och med andra människor, och du har gjort dig ett namn som är detsamma än i dag.


text:
Du förde ditt folk Israel ut ur Egyptens land med tecken och under, med stark hand och uträckt arm och genom stor skräck.


text:
Och du gav dem detta land som du med ed hade lovat deras fäder att ge dem, ett land som flödar av mjölk och honung.


text:
De kom och tog det i besittning, men de lyssnade inte till din röst och vandrade inte efter din lag. De gjorde ingenting av allt det du hade befallt dem att göra. Därför lät du all denna olycka drabba dem.


text:
<pb/>Se hur belägringsvallarna redan går så långt fram mot staden att man kan inta den, och genom svärd, hungersnöd och pest är staden given i de kaldeiska belägrarnas hand. Vad du har talat har nu skett, du kan själv se det.


text:
Men fastän staden är given i kaldeernas hand, säger du, Herre, HERRE, till mig: Köp dig åkern för pengar och tag vittnen på det!"


text:
Därför säger HERREN så: Jag ger denna stad i kaldeernas och den babyloniske kungen Nebukadressars hand, och han skall inta den.


text:
Kaldeerna som belägrar staden skall komma och tända eld på den och bränna upp den tillsammans med de hus där man har tänt rökelse på taken åt Baal och väckt min vrede genom att utgjuta drickoffer åt andra gudar.


text:
Ty ända från sin ungdom har Israels barn och Juda barn endast gjort det som är ont i mina ögon. Ja, Israels barn har inte gjort annat än väckt min vrede med sina händers verk, säger HERREN.


text:
Ty ända från den dag då denna stad byggdes och till nu har den varit orsak till vrede och förbittring för mig. Därför måste jag förkasta den från mitt ansikte


text:
för all den ondska som Israels barn och Juda barn med sina kungar, furstar, präster och profeter, liksom Juda män och Jerusalems invånare har gjort för att väcka min vrede.


text:
De vände ryggen till mig och inte ansiktet, och fastän de gång på gång blev undervisade ville de inte höra och ta emot tillrättavisning.


text:
Och baalshöjderna i Hinnoms sons dal byggde de upp för att offra sina söner och döttrar åt Molok, fastän jag aldrig hade befallt dem att göra något så avskyvärt eller ens tänkt mig något sådant. Så lockade de även Juda till synd.


text:
<pb/>Därför säger nu HERREN, Israels Gud, om denna stad, som ni säger är given i den babyloniske kungens hand genom svärd, hunger och pest:


text:
Se, jag skall samla ihop dem ur alla de länder dit jag i min harm, vrede och stora förbittring har fördrivit dem, och jag skall föra dem tillbaka till denna plats och låta dem bo här i trygghet.


text:
Jag skall ge dem alla ett och samma hjärta och lära dem en och samma väg så att de alltid fruktar mig, för att det skall gå väl för dem och deras barn efter dem.


text:
Jag skall sluta ett evigt förbund med dem så att jag inte vänder mig ifrån dem och upphör att göra dem gott, och jag skall lägga fruktan för mig i deras hjärtan så att de inte viker av från mig.


text:
Jag skall glädja mig över dem och göra dem gott och jag skall plantera dem i detta land med trofasthet, av hela mitt hjärta och hela min själ.


text:
<pb/>Ty så säger HERREN: Liksom jag har låtit all denna stora olycka komma över detta folk, så skall jag också låta komma över dem allt det goda som jag har lovat dem.


text:
Man skall köpa åkrar i detta land som ni säger är en ödemark utan människor och djur, och givet i kaldeernas hand.


text:
Åkrar skall man köpa för pengar och man skall skriva och försegla köpebrev och tillkalla vittnen i Benjamins land, i Jerusalems omgivningar och i Juda städer, liksom i Bergsbygdens, Låglandets och Negevs städer, ty jag skall göra slut på deras fångenskap, säger HERREN."


text:
<pb/>HERRENS ord kom till Jeremia för andra gången medan han ännu var inspärrad på vaktgården. Han sade:


text:
Så säger HERREN, han som utför sitt verk, HERREN som formar och verkställer det, HERREN är hans namn:


text:
Ropa till mig, så vill jag svara dig och låta dig höra om stora och ofattbara ting som du inte känner till.


text:
Ty så säger HERREN, Israels Gud, om husen i denna stad och om Juda kungars hus, som nu rivs för belägringsvallarna och svärden:


text:
Man har kommit hit in för att strida mot kaldeerna, och man skall fylla husen med döda kroppar av människor som jag slår i min vrede och i min förbittring. Ty på grund av dessa människors ondska måste jag dölja mitt ansikte för denna stad.


text:
<pb/>Se, jag skall hela dess sår och skaffa läkedom och bota dem, och jag skall låta dem se frid och trofasthet i överflöd.


text:
Jag skall rena dem från all den missgärning de har begått mot mig och förlåta dem alla deras missgärningar, genom vilka de har syndat mot mig och avfallit från mig.


text:
Staden skall bli mig till berömmelse, glädje, pris och ära inför alla jordens hednafolk, när de får höra allt det goda jag gör för dem, och de skall förskräckas och darra när de ser allt det goda och all den välgång jag ger den.


text:
<pb/>Så säger HERREN: Än en gång skall man på denna plats som ni säger vara öde, utan vare sig människor eller djur, här i Juda städer och på Jerusalems gator som är tomma på både människor, invånare och djur,


text:
ja, här skall man åter höra rop av fröjd och rop av glädje, rop för brudgum och rop för brud, och röster av dem som säger: "Tacka HERREN Sebaot, ty HERREN är god och hans nåd varar i evighet", och från människor som bär fram gemenskapsoffer i HERRENS hus. Ty jag skall åter göra slut på landets fångenskap så att det blir som det var tidigare, säger HERREN.


text:
<pb/>Så säger HERREN Sebaot: På denna plats som nu är öde, utan vare sig människor eller djur, ja, också i alla andra städer som hör hit, skall det på nytt finnas betesmarker där herdar låter sina hjordar lägga sig att vila.


text:
I Bergsbygdens, Låglandets och Negevs städer, i Benjamins land, i Jerusalems omgivningar och i andra Juda städer skall än en gång hjordar gå förbi herdar som räknar dem, säger HERREN.


text:
<pb/>Se, dagar skall komma, säger HERREN, då jag skall uppfylla det löfte som jag har talat om Israels hus och Juda hus.


text:
<pb/><t>I de dagarna och på den tiden</t> <t>skall jag låta en rättfärdig telning växa upp åt David.</t> <t>Han skall skaffa rätt och rättfärdighet på jorden.</t>


text:
<t>I de dagarna skall Juda bli frälst</t> <t>och Jerusalem bo i trygghet.</t> <t>Man skall kalla det så:</t> <t>" HERREN vår rättfärdighet".</t>


text:
och de levitiska prästerna skall inte sakna någon som varje dag inför mig bär fram brännoffer och förbränner matoffer och offrar slaktoffer."


text:
Så säger HERREN: Om ni kan bryta mitt förbund med dagen och mitt förbund med natten, så att det inte blir dag och natt i rätt tid,


text:
då skall också mitt förbund brytas med min tjänare David, så att han inte får någon son som regerar på hans tron, likaså mitt förbund med de levitiska prästerna som är mina tjänare.


text:
Lika oräknelig som himlens härskara är och lika omätbar som sanden är i havet, lika talrik skall jag låta min tjänare Davids efterkommande bli, och lika många leviterna som står i min tjänst.


text:
Har du inte märkt vad detta folk säger: "De båda släkter som HERREN utvalde, dem har han förkastat." De föraktar mitt folk och anser dem inte längre vara ett folk.


text:
Så säger HERREN: Om mitt förbund med dag och natt inte består och om jag inte har bestämt en fast ordning för himmel och jord,


text:
då skall jag också förkasta Jakobs och min tjänare Davids efterkommande, så att jag inte tar någon av hans avkomlingar till att råda över Abrahams, Isaks och Jakobs efterkommande. Ty jag skall åter göra slut på deras fångenskap och förbarma mig över dem.


text:
<pb/>Detta ord kom till Jeremia från HERREN när Nebukadressar, kungen i Babel, med hela sin här och med alla de riken på jorden som lydde under hans välde och med alla folk angrep Jerusalem och alla dess lydstäder. Han sade:


text:
Så säger HERREN, Israels Gud: Gå till Sidkia, Juda kung, och säg till honom: Så säger HERREN: Se, jag ger denna stad i den babyloniske kungens hand och han skall bränna upp den i eld.


text:
Själv skall du inte kunna komma undan hans hand, utan du skall gripas och lämnas i hans hand och stå inför kungen i Babel, öga mot öga. Han skall tala med dig ansikte mot ansikte, och du skall komma till Babel.


text:
<pb/>Men hör HERRENS ord, du Sidkia, Juda kung: Så säger HERREN om dig: Du skall inte dö genom svärd.


text:
I frid skall du dö. Och liksom man har tänt rökelse till dina fäders ära, till de kungar som har varit före dig, så skall man också tända rökelse till din ära och ropa: "Ack, ve, herre!" och hålla dödsklagan över dig Ty detta har jag talat, säger HERREN.


text:
medan den babyloniske kungens här belägrade Jerusalem och de städer som ännu återstod i Juda, Lakish och Aseka. De var de enda av Juda städer som fortfarande fanns kvar och var befästa.


text:
<pb/>Detta är det ord som kom till Jeremia från HERREN, sedan kung Sidkia hade slutit ett förbund med allt folket i Jerusalem att de bland sig skulle utropa frihet,


text:
så att var och en skulle frige sin hebreiske slav och sin hebreiska slavinna, detta för att ingen skulle ha sin judiske broder till slav.


text:
Alla furstarna och allt folket lydde detta, de som hade gått med i förbundet, att var och en skulle ge sin slav och sin slavinna fria och inte mer ha dem som slavar. De rättade sig efter detta och frigav dem.


text:
Men efteråt ändrade de sig och tog tillbaka de slavar och slavinnor som de hade frigivit och tvingade dem på nytt att bli slavar och slavinnor.


text:
Så säger HERREN, Israels Gud: Jag slöt ett förbund med era fäder när jag förde dem ut ur Egyptens land, ut ur träldomshuset. Jag sade:


text:
"När det har gått sju år skall var och en av er frige sin hebreiske broder, som har sålt sig åt dig och tjänat dig i sex år. Du skall då släppa honom fri ur din tjänst." Men era fäder lyssnade inte på mig och vände inte sina öron till mig.


text:
Ni har nyligen vänt om och gjort det som är rätt i mina ögon, då ni utropade frihet, var och en för sin broder. Ni har slutit ett förbund om detta inför mig i det hus som är uppkallat efter mitt namn.


text:
Men ni har ändrat er och vanhelgat mitt namn. Var och en har tagit tillbaka sin slav och sin slavinna som ni hade släppt fria enligt deras önskan. Nu har ni tvingat dem att bli era slavar och slavinnor igen.


text:
<pb/>Därför säger HERREN så: Ni har inte hört på mig och utropat frihet var och en för sin broder och sin nästa. Så utropar då jag, säger HERREN, frihet för er att utlämnas åt svärd, pest och hungersnöd. Jag skall göra er till ett avskräckande exempel för alla riken på jorden.


text:
Jag skall utlämna de män som har överträtt mitt förbund och inte hållit orden i det förbund de slöt inför mig, när de delade kalven i två stycken och gick mellan dem.


text:
Juda furstar och Jerusalems furstar, hovmännen och prästerna och allt folket i landet som gick mellan styckena av kalven,


text:
dem skall jag utlämna åt deras fiender, till de män som vill döda dem. Och deras döda kroppar skall bli till föda åt himlens fåglar och markens djur.


text:
Jag skall utlämna Sidkia, Juda kung, och hans furstar i deras fienders hand, till de män som vill döda dem, och till den babyloniske kungens här som nu har dragit bort ifrån er.


text:
Se, jag skall befalla dem, säger HERREN, att de vänder tillbaka till denna stad. De skall belägra den, inta den och bränna ner den. Jag skall göra Juda städer till en ödemark där ingen bor.


text:
<pb/>Detta är det ord som kom till Jeremia från HERREN i Jojakims, Josias sons, Juda kungs, tid. Han sade:


text:
"Gå till rekabiternas släkt och tala med dem och för dem in i en av kamrarna till HERRENS hus och ge dem vin att dricka."


text:
<pb/>Då tog jag med mig Jaasanja, son till Jeremia, son till Habassinja, samt hans bröder, alla hans söner och rekabiternas övriga släkt


text:
och förde dem till HERRENS hus, in i den kammare som tillhörde sönerna till gudsmannen Hanan, Jigdaljas son. Den kammaren ligger bredvid furstarnas, ovanför dörrvaktaren Maasejas, Sallums sons, kammare.


text:
<pb/>Men de svarade: "Vi dricker inte vin, för vår far Jonadab, Rekabs son, har befallt oss: Ni och era barn skall aldrig dricka vin.


text:
Ni skall inte bygga hus, inte så säd eller plantera vingårdar och inte heller äga sådana, utan ni skall bo i tält i all er tid, för att ni länge skall leva i det land där ni bor som främlingar.


text:
Vi lyder allt vad vår fader Jonadab, Rekabs son, har befallt och därför dricker vi aldrig vin, varken vi eller våra hustrur, våra söner eller våra döttrar.


text:
Men när Nebukadressar, kungen i Babel, drog upp mot landet sade vi: Låt oss flytta till Jerusalem för att komma undan kaldeernas och arameernas här. Och så bosatte vi oss i Jerusalem."


text:
"Så säger HERREN Sebaot, Israels Gud: Gå och säg till Juda män och till Jerusalems invånare: Skall ni inte ta emot tillrättavisning och lyssna till mina ord? säger HERREN.


text:
Det bud som Jonadab, Rekabs son, gav sina barn att de inte skulle dricka vin har de hållit och än i dag dricker de inte vin, eftersom de lyder sin faders befallning. Men själv har jag gång på gång talat till er och ni har inte lyssnat till mig.


text:
Gång på gång har jag sänt till er mina tjänare profeterna och låtit säga: Vänd om var och en från sin onda väg, bättra ert sätt att leva och följ inte efter andra gudar, så att ni tjänar dem. Då skall ni få bo i det land som jag har givit er och era fäder. Men ni slog dövörat till och lyssnade inte på mig.


text:
<pb/>Eftersom detta folk inte har gjort som jag har sagt, så som Jonadabs, Rekabs sons, efterkommande har följt den befallning som deras fader gav dem,


text:
därför säger HERREN, härskarornas Gud, Israels Gud, så: Se, över Juda och alla Jerusalems invånare skall jag låta all den olycka komma som jag har uttalat över dem, därför att de inte lyssnade när jag talade till dem och inte svarade när jag kallade på dem."


text:
<pb/>Till rekabiterna sade Jeremia: "Så säger HERREN Sebaot, Israels Gud: Därför att ni har följt er fader Jonadabs befallning och hållit alla hans befallningar och på allt sätt gjort som han har befallt er,


text:
därför säger HERREN Sebaot, Israels Gud, så: Jonadab, Rekabs son, kommer alltid att ha en avkomling i tjänst inför mitt ansikte."


text:
<pb/>I Jojakims, Josias sons, Juda kungs, fjärde regeringsår<f>[20]</f> kom detta ord till Jeremia från HERREN. Han sade:


text:
<pb/>"Tag en bokrulle och skriv i den upp alla de ord som jag har talat till dig angående Israel och Juda och alla hednafolk, från den dag då jag talade till dig i Josias tid ända till i dag.


text:
Kanske skall Juda hus vända om var och en från sin onda väg, när de hör om all den olycka som jag tänker låta komma över dem. Då skall jag förlåta dem deras missgärning och deras synd."


text:
<pb/>Då kallade Jeremia till sig Baruk, Nerias son, och efter Jeremias diktamen skrev Baruk i en bokrulle upp alla de ord som HERREN hade talat till honom.


text:
Och Jeremia gav Baruk denna befallning. Han sade: "Jag är förhindrad, så jag kan inte bege mig till HERRENS hus.


text:
Men gå du dit och läs på fastedagen upp HERRENS ord för folket i HERRENS hus från rullen som du skrev efter min diktamen. Också för hela Juda, som har kommit från sina städer, skall du läsa upp det.


text:
Kanske skall de då bönfalla inför HERREN och vända om var och en från sin onda väg. Ty stor är den vrede och den förbittring som HERREN har uttalat över detta folk."


text:
<pb/>Baruk, Nerias son, gjorde allt som profeten Jeremia hade befallt honom. I HERRENS hus läste han ur bokrullen upp HERRENS ord.


text:
I Jojakims, Josias sons, Juda kungs, femte regeringsår, i nionde månaden,<f>[21]</f> utlystes nämligen en fasta inför HERREN för allt folket i Jerusalem och för alla dem som hade kommit till Jerusalem från Juda städer.


text:
<pb/>Då läste Baruk upp Jeremias ord ur bokrullen. Han läste upp dem inför hela folket i HERRENS hus, i skrivaren Gemarjas, Safans sons, kammare på den övre förgården vid ingången till nya porten på HERRENS hus.


text:
gick han ner till kungens hus och in i skrivarens kammare. Där satt alla furstarna: skrivaren Elisama, Delaja, Semajas son, Elnatan, Akbors son, Gemarja, Safans son, Sidkia, Hananjas son, och alla de andra furstarna.


text:
<pb/>Då sände alla furstarna i väg Jehudi, son till Netanja, son till Selemja, Kushis son, med bud till Baruk och lät säga: "Tag med dig den rulle som du har läst ur inför folket och kom hit." Och Baruk, Nerias son, tog rullen med sig och kom till dem.


text:
När de hörde allt som stod där, såg de förskräckt på varandra och sade till Baruk: "Vi måste tala om för kungen allt som står här."


text:
Då sade furstarna till Baruk: "Gå och göm dig tillsammans med Jeremia och låt ingen få veta var ni är."


text:
<pb/>De lämnade rullen i skrivaren Elisamas kammare och gick in till kungen på förgården och berättade allt för honom.


text:
<pb/>Då sände kungen Jehudi att hämta rullen och han hämtade den från skrivaren Elisamas kammare. Sedan läste Jehudi upp den för kungen och för alla furstarna som stod omkring honom.


text:
Kungen satt då i vinterpalatset, eftersom det var i den nionde månaden. Det brann i kolpannan som stod framför honom,


text:
och så ofta Jehudi hade läst tre eller fyra spalter skar kungen av rullen med pennkniven och kastade stycket på elden i kolpannan, ända till dess att hela rullen hade brunnit upp i elden som var i kolpannan.


text:
Varken kungen själv eller någon av hans tjänare blev förskräckt eller rev sönder sina kläder när de hörde alla dessa ord.


text:
Elnatan, Delaja och Gemarja bad kungen enträget att inte bränna upp rullen, men han lyssnade inte på dem.


text:
Och kungen befallde Jerameel, kungasonen, och Seraja, Asriels son, och Selemja, Abdeels son, att de skulle gripa sekreteraren Baruk och profeten Jeremia. Men HERREN hade gömt undan dem.


text:
<pb/>Sedan kungen hade bränt upp rullen med det som Baruk hade skrivit i den efter Jeremias diktamen, kom HERRENS ord till Jeremia. Han sade:


text:
"Tag dig en annan rulle och skriv i den allt som stod i den förra rullen, den som Jojakim, Juda kung, brände upp.


text:
Men om Jojakim, Juda kung, skall du säga: Så säger HERREN: Du har bränt upp denna rulle och sagt: Varför har du skrivit i den att kungen i Babel skall komma och fördärva detta land och göra slut på både människor och djur?


text:
Därför säger HERREN så om Jojakim, Juda kung: Ingen arvinge till honom skall sitta på Davids tron, och hans döda kropp skall kastas bort och utsättas för dagens hetta och nattens kyla.


text:
Jag skall straffa honom, hans efterkommande och hans tjänare för deras missgärning, och jag skall låta komma över dem och över Jerusalems invånare och över Juda män all den olycka som jag har uttalat över dem, eftersom de inte velat höra."


text:
<pb/>Då tog Jeremia en annan rulle och gav den åt sekreteraren Baruk, Nerias son. Och han skrev efter Jeremias diktamen ner i den allt som hade stått i den bokrulle som Jojakim, Juda kung, hade bränt upp i eld. Och till detta lades många liknande ord.


text:
<pb/>Sidkia, Josias son, blev kung i stället för Konja, Jojakims son, ty Nebukadressar, kungen i Babel, gjorde honom till kung i Juda land.


text:
Men varken han eller hans tjänare eller folket i landet lyssnade till de HERRENS ord som han talade genom profeten Jeremia.


text:
Ändå sände kung Sidkia i väg Jehukal, Selemjas son, och prästen Sefanja, Maasejas son, med detta bud till profeten Jeremia: "Bed för oss till HERREN, vår Gud."


text:
Faraos här hade dragit ut från Egypten, och när kaldeerna som belägrade Jerusalem hade fått höra ryktet om dem, hade de dragit sig tillbaka från Jerusalem.


text:
Så säger HERREN, Israels Gud: Detta skall ni svara Juda kung, som har sänt er till mig för att fråga mig: "Se, faraos här som har dragit ut till er hjälp skall vända tillbaka till sitt land Egypten.


text:
Så säger HERREN: Bedra inte er själva genom att tänka: Kaldeerna skall helt säkert dra sig tillbaka ifrån oss. Ty de skall inte ge sig av.


text:
Även om ni skulle slå kaldeernas hela här som strider mot er så att endast några sårade män blev kvar av dem, så skulle de resa sig upp var och en i sitt tält och bränna upp denna stad i eld."


text:
ville Jeremia lämna Jerusalem och bege sig till Benjamins land för att där ta i besittning sin jordlott bland folket.


text:
När han kom till Benjaminsporten greps han av vaktens befälhavare Jiria, son till Selemja, son till Hananja, som sade: "Du vill gå över till kaldeerna."


text:
Jeremia svarade: "Det är inte sant. Jag vill inte gå över till kaldeerna." Men Jiria hörde inte på honom utan grep Jeremia och förde honom till furstarna.


text:
Dessa blev förbittrade på Jeremia och lät gissla honom och satte honom i förvar i skrivaren Jonatans hus som gjorts om till fängelse.


text:
lät kung Sidkia hämta honom, och hemma hos sig frågade kungen honom i hemlighet: "Har det kommit något ord från HERREN?" Jeremia svarade: "Ja." Och han sade vidare: "Du skall överlämnas i den babyloniske kungens hand."


text:
Sedan frågade Jeremia kung Sidkia: "På vad sätt har jag handlat orätt mot dig, dina tjänare och detta folk, eftersom ni har satt mig i fängelse?


text:
Och var finns nu era profeter som profeterade för er: Kungen i Babel skall inte anfalla er och detta land?


text:
Så hör mig nu, min herre konung. Lyssna till min bön och sänd mig inte tillbaka till skrivaren Jonatans hus, för då kommer jag att dö där."


text:
Då befallde kung Sidkia att man skulle hålla Jeremia i förvar på vaktgården, och man gav honom en kaka bröd om dagen från Bagargatan, till dess det var slut på allt brödet i staden. Och Jeremia blev kvar på vaktgården.


text:
<pb/>Sefatja, Mattans son, och Gedalja, Pashurs son, och Jukal, Selemjas son, och Pashur, Malkias son, hörde vad Jeremia sade till allt folket:


text:
"Så säger HERREN: Den som stannar kvar i denna stad kommer att dö genom svärd eller hunger eller pest, men den som ger sig åt kaldeerna skall få leva, ja, han skall vinna sitt liv som ett byte och få leva.


text:
Ty så säger HERREN: Denna stad skall överlämnas åt den babyloniske kungens här och han skall inta den."


text:
<pb/>Då sade furstarna till kungen: "Den här mannen bör dödas. Han gör ju soldaterna som lämnats kvar i staden liksom allt folket i övrigt modlösa genom att tala så till dem. Han söker inte folkets välfärd utan dess ofärd."


text:
Då tog de Jeremia och kastade honom i kungasonen Malkias brunn på vaktgården. De släppte ner Jeremia med rep. I brunnen fanns inget vatten, men dy, och Jeremia sjönk ner i dyn.


text:
<pb/>Nubiern Ebed-Melek, en hovman som befann sig i kungens hus medan kungen uppehöll sig i Benjaminsporten, fick höra att de hade sänkt ner Jeremia i brunnen.


text:
"Min herre och konung, dessa män har handlat illa i allt vad de har gjort mot profeten Jeremia. De har kastat honom i brunnen och där kommer han snart att svälta ihjäl. Det finns ju inte längre något bröd i staden."


text:
Då gav kungen denna befallning åt nubiern Ebed-Melek: "Tag med dig trettio män härifrån och drag upp profeten Jeremia innan han dör."


text:
<pb/>Ebed-Melek tog då männen med sig och gick in i kungens hus till ett rum under skattkammaren och hämtade därifrån trasor och utslitna kläder och sänkte ner dem med rep till Jeremia i brunnen.


text:
Och nubiern Ebed-Melek sade till Jeremia: "Lägg trasorna och de utslitna kläderna under dina armar, mellan dem och repen." Jeremia gjorde så,


text:
<pb/>Kung Sidkia sände bud och hämtade profeten Jeremia till sig vid tredje ingången till HERRENS hus. Kungen sade till Jeremia: "Jag vill fråga dig om något. Dölj ingenting för mig."


text:
Jeremia sade till Sidkia: "Om jag säger dig något, kommer du då inte att döda mig? Och om jag ger dig ett råd, så kommer du inte att lyssna på mig."


text:
I hemlighet svor då kung Sidkia en ed till Jeremia och sade: "Så sant HERREN lever, han som har givit oss livet: Jag skall inte låta döda dig och inte heller utlämna dig åt de män som står efter ditt liv."


text:
<pb/>Då sade Jeremia till Sidkia: "Så säger HERREN, härskarornas Gud, Israels Gud: Om du ger dig åt den babyloniske kungens furstar skall du få leva, och denna stad skall då inte brännas ner, utan du och ditt hus skall få leva.


text:
Men om du inte ger dig åt den babyloniske kungens furstar, skall denna stad överlämnas i kaldeernas hand, och de skall bränna ner den och själv skall du inte komma undan deras händer.


text:
<pb/>Kung Sidkia svarade Jeremia: "Jag är rädd för de judar som har gått över till kaldeerna. Kanske skall man lämna mig i deras händer och de skall då behandla mig illa."


text:
Jeremia sade: "De skall inte utlämna dig. Lyssna nu till HERRENS röst i det jag säger till dig, så skall det gå dig väl och du skall få leva.


text:
Se, alla de kvinnor som är kvar i Juda kungs hus skall då föras ut till den babyloniske kungens furstar, och kvinnorna skall säga: <pb/><t>Dina vänner svek dig</t> <t>och de fick makt över dig.</t> <t>Dina fötter fastnade i dyn.</t> <t>Då drog de sig undan.</t>


text:
<pb/>Alla dina hustrur och barn skall man föra ut till kaldeerna, och själv skall du inte komma undan deras händer utan gripas av den babyloniske kungen, och denna stad skall brännas ner."


text:
Och om furstarna får höra att jag har talat med dig och de kommer till dig och säger: Låt oss få veta vad du har sagt till kungen. Dölj ingenting för oss så skall vi inte döda dig. Säg oss också vad kungen har sagt till dig -


text:
då skall du svara dem: Jag bönföll inför kungen att han inte skulle skicka mig tillbaka till Jonatans hus för att dö där."


text:
<pb/>Alla furstarna kom till Jeremia och frågade honom, men han svarade dem alldeles som kungen hade befallt honom. Då teg de och gick ifrån honom, eftersom ingen hade hört vad som hade sagts.


text:
Men Jeremia fick stanna på vaktgården ända till den dag då Jerusalem intogs. Och han var där när Jerusalem intogs.


text:
<pb/>I Sidkias, Juda kungs, nionde regeringsår, i tionde månaden kom Babels kung Nebukadressar med hela sin här till Jerusalem och belägrade det.


text:
Då kom alla den babyloniske kungens furstar och slog sig ner i Mellersta porten, nämligen Nergal-Sareser, Samgar-Nebo, Sarsekim, överste hovmannen, Nergal-Sareser, överste magern,<f>[23]</f> och alla den babyloniske kungens övriga furstar.


text:
<pb/>När Sidkia, Juda kung, med allt sitt krigsfolk fick se dem, flydde de och drog om natten ut ur staden på vägen mot den kungliga trädgården, genom porten mellan de båda murarna. Han tog vägen bort mot Hedmarken.


text:
Men kaldeernas här förföljde dem och hann upp Sidkia på Jerikos hedmarker. De tog honom och förde honom till Nebukadressar, kungen i Babel, i Ribla i Hamats land. Där avkunnade han domen över honom.


text:
Den babyloniske kungen lät slakta Sidkias barn, i Ribla, inför hans ögon. Också alla förnäma män i Juda lät kungen i Babel slakta.


text:
På Sidkia själv lät han sticka ut ögonen och lät binda honom med kopparkedjor för att föra honom till Babel.


text:
<pb/>Kaldeerna brände ner kungens hus och husen som tillhörde folket, och de rev ner Jerusalems murar.


text:
Återstoden av folket som var kvar i staden, de överlöpare som hade gått över till honom och det övriga folket förde Nebusaradan, översten för drabanterna, bort till Babel.


text:
Men Nebusaradan, översten för drabanterna, lämnade i Juda land kvar en del av de fattiga, de som ingenting ägde, och gav dem samtidigt vingårdar och åkerfält.


text:
<pb/>Nebukadressar, kungen i Babel, gav Nebusaradan, översten för drabanterna, denna befallning angående Jeremia:


text:
"Tag hand om honom och låt ditt öga vaka över honom och gör honom inte något ont, utan behandla honom som han själv begär av dig."


text:
Nebusaradan, översten för drabanterna, och Nebusasban, överste hovmannen, och Nergal-Sareser, överste magern, och alla den babyloniske kungens övriga stormän


text:
sände då bud och hämtade Jeremia från vaktgården och lämnade honom åt Gedalja, son till Ahikam, son till Safan, för att denne skulle föra honom hem, och han fick bo bland folket.


text:
"Gå och säg till nubiern Ebed-Melek: Så säger HERREN Sebaot, Israels Gud: Se, det jag har talat skall jag låta komma över denna stad till dess olycka och inte till dess lycka, och det skall ske inför dina ögon på den dagen.


text:
Men dig skall jag rädda på den dagen, säger HERREN, och du skall inte utlämnas till de män du fruktar för.


text:
Ty jag skall låta dig komma undan så att du inte faller för svärd utan vinner ditt liv som ett byte, därför att du har förtröstat på mig, säger HERREN."


text:
<pb/>Detta är det ord som kom till Jeremia från HERREN, sedan Nebusaradan, översten för drabanterna, hade släppt honom fri från Rama. Denne lät nämligen hämta Jeremia, som också han var bunden med kedjor bland alla andra fångar från Jerusalem och Juda som skulle föras bort till Babel.


text:
<pb/>Översten för drabanterna hämtade Jeremia och sade till honom: " HERREN, din Gud, uttalade olycka över denna plats,


text:
och HERREN har låtit den komma och har gjort som han sagt. Ni syndade ju mot HERREN och hörde inte hans röst, och därför har detta drabbat er.


text:
Men i dag löser jag dig från kedjorna som dina händer varit bundna med. Om du vill komma med mig till Babel, så kom, och jag skall låta mina ögon vaka över dig. Men om du inte vill komma med mig till Babel, så gör det inte. Se, hela landet ligger öppet för dig. Gå dit du önskar och finner för gott."


text:
<pb/>Då Jeremia ännu tvekade, tillade han: "Vänd tillbaka till Gedalja, son till Ahikam, son till Safan, som kungen i Babel har satt över Juda städer, och stanna hos honom bland folket. Eller gå dit du tycker att det är rätt att gå!" Och översten för drabanterna gav honom färdkost och gåvor och lät honom gå.


text:
Jeremia begav sig då till Gedalja, Ahikams son, i Mispa och stannade hos honom bland folket som var kvar i landet.


text:
<pb/>Befälhavarna på landsbygden och deras män hörde att kungen i Babel hade satt Gedalja, Ahikams son, över landet och att han hade anförtrott åt honom män, kvinnor och barn och de fattiga i landet som inte förts bort till Babel.


text:
De kom då till Gedalja i Mispa: Ismael, Netanjas son, Johanan och Jonatan, Kareas söner, Seraja, Tanhumets son, netofatiten Ofajs söner och Jesanja, maakatitens son, och de hade med sig sina män.


text:
<pb/>Och Gedalja, son till Ahikam, son till Safan, gav dem och deras män sin ed och sade: "Frukta inte att tjäna kaldeerna. Stanna kvar i landet och tjäna kungen i Babel, så skall det gå bra för er.


text:
Se, själv stannar jag kvar i Mispa för att stå till tjänst åt de kaldeer som kommer till oss. Men ni skall samla in vin och frukt och olja och lägga det i era kärl och stanna kvar i de städer som ni har tagit i besittning."


text:
<pb/>Också alla de judar som fanns i Moab och hos Ammons barn, i Edom och andra länder, hörde att kungen i Babel hade låtit några av judarna bli kvar och att han hade satt Gedalja, son till Ahikam, son till Safan, över dem.


text:
Då vände alla dessa judar tillbaka från alla de orter dit de hade fördrivits och kom till Juda land, till Gedalja i Mispa. Och de skördade stora mängder av vin och frukt.


text:
och sade till honom: "Du vet väl att Baalis, ammoniternas kung, har sänt hit Ismael, Netanjas son, för att döda dig?" Men Gedalja, Ahikams son, trodde dem inte.


text:
Johanan, Kareas son, sade i hemlighet till Gedalja i Mispa: "Låt mig gå bort och döda Ismael, Netanjas son. Ingen skall få veta det. Varför skulle han ta ditt liv så att alla vi judar, som har samlats hos dig, skingras och det som är kvar av Juda utplånas?"


text:
Men Gedalja, Ahikams son, sade till Johanan, Kareas son: "Du får inte göra detta, för det du säger om Ismael är inte sant."


text:
<pb/>Men i sjunde månaden kom Ismael, son till Netanja, son till Elisama, av kunglig börd och en av kungens stormän, med tio män till Gedalja, Ahikams son, i Mispa. När de åt tillsammans där i Mispa


text:
reste sig Ismael, Netanjas son, och de tio män som var med honom och dödade med svärd Gedalja, son till Ahikam, son till Safan. Ja, de dödade honom som kungen i Babel hade satt över landet.


text:
Dessutom dödade Ismael alla de judar som var hos Gedalja i Mispa, liksom alla de kaldeer som fanns där och som hörde till krigsfolket.


text:
kom en skara på åttio män från Sikem, Silo och Samaria. De hade rakat av sig skägget, rivit sönder sina kläder och ristat sig och hade med sig matoffer och rökelse för att bära fram det i HERRENS hus.


text:
Ismael, Netanjas son, gick ut från Mispa för att möta dem. Gråtande gick han där och när han kom fram till dem sade han till dem: "Kom med till Gedalja, Ahikams son."


text:
Men när de hade kommit in i staden blev de dödade av Ismael, Netanjas son, och av de män som var med honom och de kastades i brunnen .


text:
Men bland dem fanns tio män som sade till Ismael: "Döda oss inte, för vi har förråd av vete, korn, olja och honung gömda på landsbygden." Då avstod han från att döda dem med de andra.


text:
<pb/>Den brunn där Ismael kastade kropparna av alla de män som han hade dödat förutom Gedalja, var samma brunn som kung Asa hade låtit göra av fruktan för Basha, Israels kung. Den fyllde nu Ismael, Netanjas son, med döda män.


text:
Sedan förde Ismael som fångar bort allt det folk som var kvar i Mispa, kungadöttrarna och allt annat folk som hade lämnats kvar i Mispa och som Nebusaradan, översten för drabanterna, hade anförtrott åt Gedalja, Ahikams son. Ismael, Netanjas son, förde bort dem som fångar och drog bort för att ta sig över till ammoniterna.


text:
<pb/>Men när Johanan, Kareas son, och allt befäl som var med honom fick höra om allt det onda som Ismael, Netanjas son, hade gjort,


text:
tog de alla sina män och drog ut för att strida mot Ismael, Netanjas son, och de träffade på honom vid den stora dammen i Gibeon.


text:
Då allt det folk som Ismael hade med sig fick se Johanan, Kareas son, och allt befäl som var med honom, blev de glada och vände om.


text:
Hela skaran av dem som Ismael hade fört bort som fångar från Mispa vände tillbaka och gick över till Johanan, Kareas son.


text:
<pb/>Johanan, Kareas son, och allt befäl som var med honom, tog med sig resten av folket, alla av Mispas invånare som han hade vunnit tillbaka från Ismael, Netanjas son, sedan denne hade dödat Gedalja, Ahikams son, soldater, kvinnor, barn och hovmän som han hade hämtat tillbaka från Gibeon.


text:
De gav sig av men stannade i Kimhams härbärge nära Betlehem för att sedan dra vidare och komma till Egypten


text:
undan kaldeerna. De var rädda för dem eftersom Ismael, Netanjas son, hade dödat Gedalja, Ahikams son, som kungen i Babel hade satt över landet.


text:
<pb/>Då gick allt befäl tillsammans med Johanan, Kareas son, och Jesanja, Hosajas son, och hela folket, från de minsta till de största,


text:
till profeten Jeremia och sade: "Vi vädjar ödmjukt till dig: Bed för oss till HERREN, din Gud, för alla oss som är kvar, för vi är bara några få kvar av många. Du ser med egna ögon att det är så med oss.


text:
<pb/>Profeten Jeremia svarade dem: "Jag har lyssnat till er. Jag skall be till HERREN, er Gud, så som ni har begärt. Vad HERREN än svarar skall jag tala om för er utan att dölja något."


text:
<pb/>Då sade de till Jeremia: "Må HERREN vara ett sant och trofast vittne mot oss, om vi inte i allt gör efter det ord som HERREN, din Gud, sänder oss genom dig.


text:
Det må vara gott eller ont så vill vi lyssna till HERRENS, vår Guds, röst, honom som vi sänder dig till, för att det skall gå oss väl när vi lyder HERRENS, vår Guds, röst."


text:
Då kallade han till sig Johanan, Kareas son, och allt befäl som var med honom och hela folket, från den minste till den störste.


text:
Han sade till dem: Så säger HERREN, Israels Gud, som ni har sänt mig till för att jag skulle bära fram er bön inför honom.


text:
Om ni stannar kvar i detta land, skall jag uppbygga och inte slå ner er, jag skall plantera och inte rycka upp er. Ty jag ångrar det onda jag har gjort mot er.


text:
Var inte rädda för kungen i Babel, som ni nu fruktar. Var inte rädda för honom, säger HERREN, ty jag är med er för att frälsa er och rädda er ur hans hand.


text:
Jag skall låta er finna barmhärtighet, och han skall förbarma sig över er och låta er vända tillbaka till ert land.


text:
<pb/>Men om ni säger: "Vi vill inte stanna i detta land", och om ni inte lyder HERRENS, er Guds, röst,


text:
utan säger: "Nej, vi vill bege oss till Egyptens land där vi slipper att se krig och höra ljudet av horn och slipper att hungra efter bröd, där vill vi bo",


text:
hör därför HERRENS ord, ni som är kvar av Juda: Så säger HERREN Sebaot, Israels Gud: Om ni bestämmer er för att bege er till Egypten och ni kommer dit för att bosätta er där,


text:
då skall svärdet som ni fruktar för nå er där i Egyptens land, och hungersnöden som ni är rädda för skall följa er till Egypten, och där skall ni dö.


text:
Ja, de människor som bestämmer sig för att bege sig till Egypten för att bosätta sig där skall alla dö genom svärd, hunger och pest, och ingen av dem skall slippa undan och överleva den olycka som jag skall låta komma över dem.


text:
<pb/>Ty så säger HERREN Sebaot, Israels Gud: Liksom min vrede och min förbittring utgöts över Jerusalems invånare, så skall också min förbittring utgjutas över er, om ni beger er till Egypten. Ni skall bli till avsky och häpnad, förbannelse och vanära och ni skall aldrig mer få se denna plats.


text:
HERREN säger till er, ni som är kvar av Juda: Bege er inte till Egypten. Besinna att jag i dag har varnat er.


text:
Ni bedrog er själva när ni sände mig till HERREN, er Gud, och sade: "Bed för oss till HERREN, vår Gud. Och vad HERREN, vår Gud, än säger, skall du tala om för oss och vi skall göra det."


text:
Jag har nu i dag talat om det för er. Men ni har inte velat lyssna till HERRENS, er Guds, röst eller allt det som han har sänt mig att tala till er.


text:
Var förvissade om att ni kommer att dö genom svärd, hunger och pest på den ort dit ni så gärna vill komma för att bo där.


text:
<pb/>När Jeremia hade avslutat sitt tal till folket och sagt dem alla de ord som HERREN, deras Gud, hade sänt honom att tala till dem,


text:
då svarade Asarja, Hosajas son, och Johanan, Kareas son, och alla de andra självsäkra männen Jeremia och sade: "Det är lögn det du säger! HERREN, vår Gud, har inte sänt dig att säga: Ni skall inte bege er till Egypten för att bosätta er där.


text:
Det är Baruk, Nerias son, som eggar upp dig mot oss för att vi skall överlämnas i kaldeernas hand, så att de dödar oss eller för oss bort i fångenskap till Babel."


text:
<pb/>Varken Johanan, Kareas son, eller någon av befälen eller någon av folket ville lyda HERRENS röst och stanna kvar i Juda land.


text:
I stället tog Johanan, Kareas son, och alla befälen med sig alla som fanns kvar i Juda och som hade återvänt från alla de hednafolk dit de hade varit fördrivna, för att bosätta sig i Juda land,


text:
både män, kvinnor och barn, kungadöttrarna och alla andra som Nebusaradan, översten för drabanterna, hade lämnat kvar hos Gedalja, Ahikams son, Safans son, samt profeten Jeremia och Baruk, Nerias son.


text:
De begav sig till Egyptens land, ty de ville inte lyssna till HERRENS röst. Och de kom till Tachpanches.


text:
"Tag några stora stenar och göm dem i murbruket i tegelgolvet vid ingången till faraos hus i Tachpanches. Gör detta så att de judiska männen ser det


text:
och säg till dem: Så säger HERREN Sebaot, Israels Gud: Se, jag skall sända bud och hämta min tjänare Nebukadressar, kungen i Babel, och hans tron skall jag sätta upp ovanpå de stenar som jag har gömt här, och han skall breda ut sin tronmatta över dem.


text:
Ty han skall komma och slå Egyptens land och ge åt döden dem som hör döden till, åt fångenskapen dem som hör fångenskapen till och åt svärdet dem som hör svärdet till.


text:
Jag skall tända eld på Egyptens gudatempel och han skall bränna upp dem och föra bort gudarna. Han skall svepa om sig Egyptens land liksom en herde sveper om sig sin mantel. Sedan skall han dra därifrån i frid.


text:
Han skall slå sönder stoderna i Bet-Semes i Egyptens land, och Egyptens gudatempel skall han bränna upp i eld."


text:
<pb/>Detta är det ord som kom till Jeremia om alla de judar som bodde i Egyptens land, i Migdol, Tachpanches, Nofs och Patros område. Han sade:


text:
<pb/>"Så säger HERREN Sebaot, Israels Gud: Ni har sett all den olycka som jag har låtit komma över Jerusalem och över alla Juda städer. Se, de ligger nu öde och ingen bor i dem


text:
på grund av den ondska de bedrev. De väckte min vrede genom att gå bort för att tända rökelse och tjäna andra gudar som varken de eller ni själva eller era fäder har känt.


text:
Jag har sänt till er mina tjänare profeterna. Jag har sänt dem gång på gång och sagt: Gör inte dessa avskyvärda ting som jag hatar.


text:
Men de ville inte lyssna och inte vända örat till, så att de vände om från sin ondska och slutade att tända rökelse åt andra gudar.


text:
Därför vällde min förbittring och vrede fram, och den brann i Juda städer och på Jerusalems gator så att de blev ödelagda och skövlade som de är än i dag.


text:
<pb/>Och nu säger HERREN, härskarornas Gud, Israels Gud, så: Varför drar ni så mycket ont över er själva? Ni utrotar ur Juda både man och kvinna, barn och spädbarn, så att ingen enda av er blir kvar.


text:
Med era händers verk väcker ni min vrede genom att ni tänder rökelse åt andra gudar i Egyptens land, dit ni har kommit för att bosätta er där. Därför måste ni utrotas och bli till förbannelse och vanära bland jordens alla hednafolk.


text:
Har ni glömt den ondska som era fäder bedrev och som Juda kungar och deras hustrur, ni själva och era hustrur bedrev i Juda land och på Jerusalems gator?


text:
Och fram till denna dag har de inte ödmjukat sig. De fruktar ingenting och vandrar inte efter min lag och mina stadgar som jag förelade er och era fäder.


text:
<pb/>Därför säger HERREN Sebaot, Israels Gud, så: Se, jag skall vända mitt ansikte mot er till er olycka för att utrota hela Juda.


text:
Jag skall gripa dem som är kvar av Juda, dem som har bestämt sig för att bege sig till Egypten för att bosätta sig där. De skall alla förgås. I Egypten skall de falla. Genom svärd och hunger skall de gå under, både små och stora, ja, genom svärd och hunger skall de dö. De skall bli till avsky och häpnad, förbannelse och vanära.


text:
Jag skall straffa dem som bor i Egyptens land, liksom jag straffade Jerusalem med svärd, hunger och pest.


text:
Av dem som är kvar av Juda och som har kommit till Egypten för att bosätta sig där skall ingen överleva och slippa undan, så att de kan vända tillbaka till Juda land även om de önskar att få återvända dit för att bo där. Nej, ingen skall komma tillbaka dit utom några få som flyr dit."


text:
<pb/>Alla män som visste att deras hustrur tände rökelse åt andra gudar och alla kvinnor som stod där i en stor skara, alla som bodde i Patros i Egyptens land, svarade då Jeremia och sade:


text:
utan vi kommer att göra allt vad vår mun har lovat, att tända rökelse åt himlens drottning och utgjuta drickoffer åt henne, så som vi och våra fäder, våra kungar och furstar gjorde i Juda städer och på Jerusalems gator. Då hade vi tillräckligt med bröd och det gick bra för oss, och vi såg inte till någon olycka.


text:
Men sedan vi slutat att tända rökelse åt himlens drottning och utgjuta drickoffer åt henne, har vi lidit brist på allt och går under genom svärd och hunger.


text:
Och när vi tände rökelse åt himlens drottning och utgöt drickoffer åt henne, så var det inte utan våra mäns samtycke som vi gjorde offerkakor åt henne, kakor som bar hennes bild, och utgöt drickoffer åt henne."


text:
<pb/>Men Jeremia svarade allt folket, männen och kvinnorna och alla som hade givit honom detta svar. Han sade:


text:
"Skulle inte HERREN komma ihåg att ni själva och era fäder, era kungar och furstar och folket i landet, har tänt rökelse i Juda städer och på Jerusalems gator, och skulle han inte bry sig om det?


text:
HERREN kunde inte längre tåla era onda handlingar och de avskyvärda ting som ni höll på med, utan ert land lades öde och blev till häpnad och förbannelse så att ingen kunde bo där, så som det är i dag.


text:
Därför att ni tände rökelse och syndade mot HERREN och inte lyssnade till HERRENS röst eller vandrade efter hans lag, hans stadgar och vittnesbörd, därför har denna olycka drabbat er, så som det är i dag."


text:
<pb/>Jeremia sade vidare till hela folket och till alla kvinnorna: "Hör HERRENS ord, alla ni av Juda som är i Egyptens land.


text:
Så säger HERREN Sebaot, Israels Gud: Ni och era hustrur har i handling fullgjort vad ni har sagt med er mun. Ni sade: Vi vill hålla de löften som vi gav: att tända rökelse åt himlens drottning och utgjuta drickoffer åt henne. Håll då era löften, ja, uppfyll dem!


text:
Hör därför HERRENS ord, ni alla av Juda som bor i Egyptens land: Se, jag svär vid mitt stora namn, säger HERREN, att i hela Egyptens land skall mitt namn inte mer nämnas av någon judisk mans mun, så att han säger: Så sant Herren, HERREN lever.


text:
Ty jag skall vaka över dem till deras olycka och inte till deras lycka, och alla män av Juda som är i Egyptens land skall gå under genom svärd och hunger till dess att det är slut med dem.


text:
Några få som undkommer svärdet skall få vända tillbaka från Egyptens land till Juda land. Så skall alla som är kvar av Juda och som har kommit till Egyptens land för att bosätta sig där, förstå vems ord som består, mitt eller deras.


text:
<pb/>Detta skall för er vara tecknet på att jag skall straffa er på denna plats, säger HERREN, för att ni skall förstå att mina ord om er skall gå i fullbordan till er olycka.


text:
Så säger HERREN: Se, jag skall utlämna farao Hofra,<f>[24]</f> kungen i Egypten, till hans fiender och till de män som står efter hans liv, liksom jag har utlämnat Sidkia, Juda kung, till Nebukadressar, den babyloniske kungen, som var hans fiende och som stod efter hans liv."


text:
<pb/>Detta är det ord som profeten Jeremia talade till Baruk, Nerias son, när han efter Jeremias diktamen skrev upp dessa ord i en bokrulle under Jojakims, Josias sons, Juda kungs, fjärde regeringsår. Han sade:


text:
Du säger: "Ve mig, HERREN har lagt ny sorg till min förra plåga! Jag är trött av allt suckande och jag får ingen ro."


text:
Så skall du svara honom: "Så säger HERREN: Se, det jag har byggt upp skall jag riva ner, och det jag har planterat skall jag rycka upp. Detta gäller hela jorden.


text:
Och du begär stora ting för dig! Begär inte något sådant. Se, jag skall låta olycka komma över allt kött, säger HERREN, men låta dig vinna ditt liv som ett byte, vart du än beger dig."


text:
<pb/>Om Egypten. Angående den egyptiske kungen farao Nekos<f>[25]</f> här som stod vid floden Eufrat nära Karkemish och som blev slagen av Nebukadressar, kungen i Babel, i Jojakims, Josias sons, Juda kungs, fjärde regeringsår.


text:
<t>Spänn för hästarna, sitt upp på springarna</t> <t>och ställ upp er med hjälmarna på.</t> <t>Gör spjuten blanka, kläd er i pansar.</t>


text:
<t>Vad ser jag?</t> <t>De är förfärade, de viker tillbaka,</t> <t>deras hjältar blir slagna och flyr</t> <t>utan att vända sig om.</t> <t>Det är skräck från alla håll,</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<t>Inte ens den snabbaste kan fly,</t> <t>inte ens hjälten kan komma undan.</t> <t>Norrut, vid floden Eufrat,</t> <t>där stapplar de och faller.</t>


text:
<t>Det är Egypten som stiger upp som Nilfloden,</t> <t>likt strömmar av framvällande vatten.</t> <t>Han säger: "Jag vill stiga upp och övertäcka landet,</t> <t>jag vill förstöra städerna och dem som bor i dem."</t>


text:
<t>Drag dit upp, ni hästar,</t> <t>storma fram, ni vagnar.</t> <t>Drag ut, ni hjältar,</t> <t>nubier och puteer, rustade med sköldar,</t> <t>och ludeer, rustade med bågar som de spänner.</t>


text:
<t>Detta är Herrens, HERREN Sebaots dag,</t> <t>en hämndens dag då han hämnas på sina motståndare.</t> <t>Svärdet frossar sig mätt,</t> <t>det dricker sig rusigt av deras blod.</t> <t>Ty detta är ett slaktoffer åt Herren, HERREN Sebaot</t> <t>i Nordlandet vid floden Eufrat.</t>


text:
<t>Drag upp till Gilead och hämta balsam,</t> <t>du jungfru, Egyptens dotter.</t> <t>Men förgäves har du skaffat dig läkemedel i mängd.</t> <t>Du kan inte helas.</t>


text:
<t>Hednafolken har hört om din skam,</t> <t>och dina klagorop uppfyller jorden,</t> <t>ty den ene hjälten snavar på den andre</t> <t>och tillsammans faller de båda.</t>


text:
<pb/>Detta är det ord som HERREN talade till profeten Jeremia om att Nebukadressar, kungen i Babel, skulle komma och besegra Egypten:


text:
<pb/><t>Förkunna i Egypten och låt det höras i Migdol,</t> <t>ja, låt det höras i Nof och även i Tachpanches,</t> <t>och säg: "Träd fram och gör dig beredd,</t> <t>ty svärdet frossar runt omkring dig."</t>


text:
<t>Varför är dina hjältar slagna till marken?</t> <t>De kunde inte hålla stånd,</t> <t>ty HERREN stötte bort dem.</t>


text:
<t>Han kom många att vackla,</t> <t>och de föll, den ene över den andre, och ropade:</t> <t>"Upp, låt oss vända tillbaka till vårt folk</t> <t>och till landet där vi föddes,</t> <t>undan det härjande svärdet."</t>


text:
<t>Man ropar där:</t> <t>"Farao, Egyptens kung, är bara ett buller!</t> <t>Han har försummat sin tid."</t>


text:
<t>Så sant jag lever, säger Konungen -</t> <t>HERREN Sebaot är hans namn.</t> <t>Som Tabor bland bergen,</t> <t>som Karmel vid havet skall han komma.</t>


text:
<t>Gör er beredda för landsflykt,</t> <t>ni dotter Egyptens invånare.</t> <t>Ty Nof skall bli en ödemark</t> <t>och brännas ner så att ingen kan bo där.</t>


text:
<t>Också legosoldaterna i landet</t> <t>liknar gödda kalvar,</t> <t>de vänder alla om.</t> <t>Alla flyr de, ty de kan inte stå emot.</t> <t>Deras ofärds dag har kommit över dem,</t> <t>tiden för deras straff är inne.</t>


text:
<t>Hon väser likt en orm som ringlar i väg,</t> <t>ty med vapenmakt drar de fram,</t> <t>och med yxor kommer de över henne,</t> <t>som gällde det att hugga ved.</t>


text:
<t>De fäller hennes skog, säger HERREN,</t> <t>ty den är ogenomtränglig.</t> <t>Fler är de än gräshoppor,</t> <t>de kan inte räknas.</t>


text:
<pb/>Så säger HERREN Sebaot, Israels Gud: Se, jag skall straffa Amon från No,<f>[26]</f> liksom farao och Egypten med dess gudar och dess kungar, ja, både farao och dem som förlitar sig på honom.


text:
Jag skall överlämna dem till de män som står efter deras liv, till den babyloniske kungen Nebukadressar och hans tjänare. Men därefter skall landet bli bebott som i forna dagar, säger HERREN.


text:
<pb/><t>Så frukta inte,</t> <t>du min tjänare Jakob,</t> <t>och var inte förskräckt, du Israel,</t> <t>ty se, jag skall rädda dig ur det avlägsna landet</t> <t>och dina barn ur deras fångenskaps land.</t> <t>Jakob skall vända tillbaka och leva i lugn och ro,</t> <t>och ingen skall förskräcka honom.</t>


text:
<t>Frukta inte, du min tjänare Jakob, säger HERREN,</t> <t>ty jag är med dig.</t> <t>Jag skall göra slut på alla de hednafolk</t> <t>till vilka jag har drivit dig bort.</t> <t>Men dig skall jag inte göra slut på,</t> <t>dock skall jag straffa dig rättvist,</t> <t>ty helt ostraffad kan jag inte lämna dig.</t>


text:
<pb/>Detta är HERRENS ord som kom till profeten Jeremia om filisteerna, innan farao hade intagit Gaza:


text:
<pb/><t>Så säger HERREN:</t> <t>Se, vatten stiger upp från norr</t> <t>och blir till en flod som svämmar över.</t> <t>Den översvämmar landet med allt som finns i det,</t> <t>städerna och dem som bor där inne.</t> <t>Människorna ropar,</t> <t>och landets alla invånare jämrar sig.</t>


text:
<t>När ljudet hörs av hovslagen från hans hingstar,</t> <t>när hans vagnar dånar</t> <t>och när hans hjul bullrar,</t> <t>då ser sig fäderna inte om efter barnen.</t> <t>De står maktlösa</t>


text:
<t>inför den dag som kommer</t> <t>då alla filisteer förintas,</t> <t>då alla de utrotas som är kvar</t> <t>för att försvara Tyrus och Sidon.</t> <t>Ty HERREN skall förinta filisteerna,</t> <t>kvarlevan från Kaftors ö.<f>[27]</f></t>


text:
<t>Gazas huvud skall rakas,</t> <t>det är förbi med Askelon,</t> <t>med kvarlevan i deras dal.</t> <t>Hur länge skall du rista märken på dig?</t>


text:
<t>O, du HERRENS svärd,</t> <t>när skall du äntligen få ro?</t> <t>Drag dig in i din skida,</t> <t>vila och var stilla.</t>


text:
<t>Men hur skall det kunna få ro</t> <t>då HERREN har givit sin befallning?</t> <t>Mot Askelon och mot kustlandet vid havet,</t> <t>mot dem har han bestämt det.</t>


text:
<pb/>Om Moab. Så säger HERREN Sebaot, Israels Gud: <pb/><t>Ve över Nebo, ty det har ödelagts!</t> <t>Kirjatajim har kommit på skam och intagits,</t> <t>fästet har kommit på skam och ligger krossat.</t>


text:
<t>Moab prisas inte längre.</t> <t>I Hesbon smider man onda planer mot det:</t> <t>"Kom, låt oss göra slut på det,</t> <t>så att det inte mer är ett folk."</t> <t>Också du, Madmen, skall tystas,</t> <t>svärdet skall förfölja dig.</t>


text:
<t>Uppför Halluhots höjd stiger man under gråt,</t> <t>och på vägen ner till Horonajim</t> <t>hörs ångestfulla klagorop över förstörelsen.</t>


text:
<t>Eftersom du förtröstar på dina gärningar och dina skatter</t> <t>skall också du intagas.</t> <t>Och Kemosh<f>[28]</f></t> <t>skall gå i fångenskap</t> <t>och hans präster och furstar med honom.</t>


text:
<t>Ödeläggaren skall drabba varje stad,</t> <t>och ingen stad skall komma undan.</t> <t>Dalen skall bli fördärvad och slätten läggas öde,</t> <t>så som HERREN har sagt.</t>


text:
<t>Ge Moab vingar,</t> <t>ty flygande måste han fly.</t> <t>Hans städer skall bli öde,</t> <t>och ingen skall bo i dem.</t>


text:
<t>Förbannad är den som försumligt utför HERRENS verk,</t> <t>förbannad vare den som</t> <t>tvekar att bloda ner sitt svärd!</t>


text:
<t>I säkerhet har Moab levt från sin ungdom,</t> <t>han har legat i ro som vin på sin bottensats.</t> <t>Han har inte blivit tömd ur ett kärl i ett annat,</t> <t>inte vandrat bort i fångenskap.</t> <t>Därför har han kvar sin smak,</t> <t>och hans luktsinne har inte förändrats.</t>


text:
<pb/>Se, därför skall dagar komma, säger HERREN, då jag skall sända till honom vintappare, som skall tappa honom och tömma hans fat och krossa hans krukor.


text:
Då skall Moab skämmas för Kemosh, liksom Israels folk fick skämmas för Betel som det förtröstade på.


text:
<t>Moab skall ödeläggas,</t> <t>dess städer gå upp i rök</t> <t>och dess utvalda unga män</t> <t>stiga ner för att slaktas.</t> <t>Så säger Konungen,</t> <t>HERREN Sebaot är hans namn.</t>


text:
<t>Ha medlidande med honom,</t> <t>alla ni som bor omkring honom,</t> <t>alla ni som känner hans namn.</t> <t>Säg: "Hur sönderbruten är inte den starka spiran,</t> <t>den härliga staven!"</t>


text:
<t>Stig ner från din härlighet</t> <t>och sätt dig på torra marken,</t> <t>du dotter Dibons folk.</t> <t>Ty den som ödelägger Moab drar upp mot dig</t> <t>och förstör dina fästen.</t>


text:
<t>Ställ dig vid vägen och se dig omkring,</t> <t>du som bor i Aroer.</t> <t>Fråga honom som flyr</t> <t>och henne som kommit undan,</t> <t>säg: "Vad har hänt?"</t>


text:
<t>Moab har kommit på skam,</t> <t>det är krossat,</t> <t>jämra er och ropa.</t> <t>Berätta vid Arnon</t> <t>att Moab är ödelagt.</t>


text:
över Keriot och Bosra och över alla andra städer i Moabs land, vare sig de ligger långt borta eller nära.


text:
<pb/>Gör honom drucken, ty han har upphävt sig mot HERREN. Moab skall vältra sig i spyor och bli till åtlöje, också han.


text:
Eller var inte Israel till åtlöje för dig? Ertappades han bland tjuvar, eftersom du skakar på huvudet så ofta du talar om honom?


text:
<pb/><t>Överge städerna</t> <t>och bygg bo i klippan,</t> <t>ni Moabs invånare.</t> <t>Gör som duvan</t> <t>som bygger sitt näste i sidorna på gapande klyftor.</t>


text:
<t>Vi har hört om Moabs högmod,</t> <t>hans gränslöst stora högfärd,</t> <t>hans stolthet, högmod och överlägsenhet</t> <t>och hans hjärtas förhävelse.</t>


text:
<t>Därför jämrar jag mig för Moabs skull</t> <t>och klagar över hela Moab.</t> <t>Över Kir-Heres män må man sucka</t>


text:
<t>Mer än Jaeser gråter,</t> <t>gråter jag över dig, du Sibmas vinstock.</t> <t>Dina rankor gick över havet</t> <t>och nådde till Jaesers hav.</t> <t>Mitt i din sommar och din vinbärgning</t> <t>har ödeläggaren slagit ner.</t>


text:
<t>Glädjen och jublet har tagits bort</t> <t>från de bördiga fälten och från Moabs land.</t> <t>På vinet i pressarna har jag gjort slut,</t> <t>man trampar inte längre vin under glädjerop,</t> <t>rop hörs men inte glädjerop.</t>


text:
<t>Från Hesbon hörs rop ända till Eleale,</t> <t>ända till Jahas höjer man sin röst</t> <t>och från Soar ända till Horonajim, till Eglat-Selisia,</t> <t>ty också Nimrims vatten har blivit torr mark.</t>


text:
<t>Jag skall i Moab göra slut på dem</t> <t>som bär fram offer på offerhöjden</t> <t>och tänder rökelse åt sina gudar, säger HERREN.</t>


text:
<t>Därför klagar mitt hjärta som en flöjt över Moab,</t> <t>ja, mitt hjärta klagar som en flöjt över Kir-Heres män.</t> <t>Det som är kvar av vad de förvärvat går förlorat.</t>


text:
<t>Alla huvuden är rakade och alla skägg avskurna.</t> <t>På alla händer finns ristningar</t> <t>och omkring höfterna bär de säcktyg.</t>


text:
<t>På alla Moabs tak och på dess torg</t> <t>hörs endast dödsklagan,</t> <t>ty jag har krossat Moab som ett värdelöst kärl,</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<t>Hur nerbruten är han inte,</t> <t>hur jämrar de sig inte!</t> <t>Hur vänder inte Moab ryggen till av blygsel!</t> <t>Moab blir ett åtlöje och en skräck</t> <t>för alla dem som bor omkring honom.</t>


text:
<t>Ty så säger HERREN:</t> <t>Se, som en örn svävar han fram,</t> <t>han breder ut sina vingar över Moab.</t>


text:
<t>Keriot intas,</t> <t>fästena erövras.</t> <t>Hjärtat hos Moabs hjältar blir på den dagen</t> <t>som hjärtat hos en kvinna i barnsnöd.</t>


text:
<t>Moab skall förgöras</t> <t>så att det inte mer är ett folk,</t> <t>ty mot HERREN</t> <t>har man förhävt sig.</t>


text:
<t>Den som flyr från skräcken</t> <t>störtar i fallgropen,</t> <t>och den som kommer upp ur fallgropen</t> <t>fastnar i fällan.</t> <t>Ty jag skall låta ett hemsökelsens år</t> <t>drabba Moab, säger HERREN.</t>


text:
<t>I Hesbons skugga stannar de,</t> <t>det är slut med flyktingarnas kraft.</t> <t>Ty eld gick ut från Hesbon,</t> <t>en låga från Sichon.</t> <t>Den förtärde Moabs sida,</t> <t>hjässan på stridslarmets söner.</t>


text:
<t>Ve dig Moab!</t> <t>Förlorat är Kemosh folk.</t> <t>Ty dina söner har tagits till fånga,</t> <t>dina döttrar har förts bort i fångenskap.</t>


text:
<t>Men i kommande dagar skall jag göra slut på Moabs fångenskap,</t> <t>säger HERREN.</t> <pb/>Så långt domen över Moab.


text:
<pb/>Om ammoniterna. Så säger HERREN: <pb/><t>Har Israel inga barn,</t> <t>eller har han ingen arvinge?</t> <t>Eller varför har deras kung<f>[29]</f></t> <t>tagit Gad i besittning,</t> <t>och varför bor hans folk i dess städer?</t>


text:
<t>Se, därför skall dagar komma, säger HERREN,</t> <t>då jag skall låta ett stridsrop höras</t> <t>mot Rabba i ammoniternas land.</t> <t>Det skall bli en öde grushög,</t> <t>och dess lydstäder skall brännas upp i eld.</t> <t>Israel skall då ta i besittning dem som tog hans arv,</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<t>Jämra dig, du Hesbon, ty Ai är ödelagt,</t> <t>ropa, ni Rabbas döttrar.</t> <t>Kläd er i säcktyg,</t> <t>klaga och gå omkring i gårdarna.</t> <t>Ty deras kung<f>[30]</f></t> <t>måste vandra bort i fångenskap</t> <t>och hans präster och furstar med honom.</t>


text:
<t>Varför skryter du om dina dalar,</t> <t>att din dal flödar över,</t> <t>du trolösa dotter?</t> <t>Du som litar på dina skatter och säger:</t> <t>"Vem kan komma åt mig?"</t>


text:
<t>Se, jag skall låta fruktan drabba dig,</t> <t>säger Herren, HERREN Sebaot,</t> <t>från alla dem som bor runt omkring dig.</t> <t>Och ni skall drivas bort,</t> <t>var och en åt sitt håll,</t> <t>och ingen skall samla ihop dem som flyr.</t>


text:
<t>Om Edom.</t> <t>Så säger HERREN Sebaot:</t> <t>Finns det inte någon vishet mer i Teman?</t> <t>Har de förståndiga inget råd att ge?</t> <t>Är deras vishet borta?</t>


text:
<t>Fly, vänd om, göm er djupt nere i dalarna,</t> <t>ni Dedans invånare.</t> <t>Ty över Esau skall jag låta olycka komma</t> <t>när jag straffar honom.</t>


text:
<t>Om vinbärgare kommer till dig</t> <t>skall de inte lämna någon efterskörd kvar.</t> <t>Om tjuvar kommer om natten</t> <t>skall de fördärva så mycket de kan.</t>


text:
<t>Ty det är jag som har klätt av Esau,</t> <t>jag har avslöjat hans gömställen</t> <t>och han skall inte kunna hålla sig dold.</t> <t>Ödeläggelse har drabbat hans barn,</t> <t>hans bröder och grannar.</t> <t>Han finns inte mer.</t>


text:
<t>Lämna dina faderlösa,</t> <t>jag skall hålla dem vid liv,</t> <t>dina änkor kan förtrösta på mig.</t>


text:
<pb/>Ty så säger HERREN: Se, de som inte hade blivit dömda att dricka ur bägaren, de tvingas att dricka. Skulle då du bli ostraffad? Nej, du skall inte bli ostraffad utan tvingas att dricka ur den.


text:
Ty jag har svurit vid mig själv, säger HERREN, att Bosra skall bli till häpnad och vanära. Det skall ödeläggas och bli till en förbannelse, och alla dess lydstäder skall bli ödemarker för all framtid.


text:
<pb/><t>Ett budskap har jag hört från HERREN,</t> <t>en budbärare har sänts ut bland hednafolken:</t> <t>"Kom samman och drag emot det</t> <t>och stå upp till strid."</t>


text:
<t>Den förfäran du väckte och ditt hjärtas högmod</t> <t>har bedragit dig,</t> <t>du som bor bland bergsklyftorna</t> <t>och har ditt tillhåll uppe på höjden.</t> <t>Om du än byggde ditt bo så högt som örnen</t> <t>skulle jag ändå störta dig ner därifrån,</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<pb/>Edom skall bli till häpnad. Var och en som går där förbi skall häpna och vissla vid tanken på alla dess plågor.


text:
Som när Sodom och Gomorra med sina grannstäder ödelades, säger HERREN, så skall ingen bo där mer och ingen människa vistas där.


text:
<pb/>Se, likt ett lejon skall han dra upp upp från Jordanbygdens täta snår till frodiga betesmarker. Ja, på ett ögonblick skall jag jaga bort dem därifrån. Och den som är utvald skall jag sätta över dem. Ty vem är min like och vem kan ställa mig till svars? Eller vem är den herde som kan stå mig emot?


text:
Hör därför vad HERREN har beslutat om Edom och de tankar som han har tänkt om dem som bor i Teman: <pb/><t>Även de minsta i hjorden skall släpas bort,</t> <t>och deras betesmark skall häpna över dem.</t>


text:
<t>Vid dånet av deras fall bävar jorden.</t> <t>Man skriar så att ljudet hörs ända till Röda havet.</t>


text:
<t>Se, som en örn lyfter han,</t> <t>han svävar fram och breder ut sina vingar över Bosra.</t> <t>Hjärtat hos Edoms hjältar blir på den dagen</t> <t>som hjärtat hos en kvinna i barnsnöd.</t>


text:
<t>Om Damaskus.</t> <t>Hamat och Arpad kommer på skam,</t> <t>ty ett ont budskap har de hört.</t> <t>De fylls av ångest,</t> <t>likt ett upprört hav som inte kan bli stilla.</t>


text:
<t>Damaskus har tappat modet</t> <t>och vänt sig om till flykt,</t> <t>skräcken har fått grepp,</t> <t>ångest och vånda lik en barnaföderskas har kommit.</t>


text:
<t>Därför måste de unga männen falla på gatorna,</t> <t>och alla krigsmän förgöras på den dagen,</t> <t>säger HERREN Sebaot.</t>


text:
<pb/>Om Kedar och Hasors riken som besegrades av Nebukadressar, kungen i Babel. <pb/><t>Så säger HERREN:</t> <t>Stå upp, drag upp mot Kedar</t> <t>och fördärva Österlandets söner.</t>


text:
<t>Deras hyddor och hjordar skall rövas bort,</t> <t>deras tält och allt deras bohag,</t> <t>deras kameler skall föras bort ifrån dem,</t> <t>och man skall ropa över dem:</t> <t>Skräck från alla håll!</t>


text:
<t>Fly, vandra långt bort,</t> <t>göm er djupt ner, ni Hasors invånare, säger HERREN,</t> <t>ty Nebukadressar, kungen i Babel,</t> <t>har fattat beslut om er</t> <t>och tänkt ut en plan mot er.</t>


text:
<t>Stå upp, säger HERREN, och drag ut</t> <t>mot ett bekymmersfritt folk som bor i trygghet,</t> <t>utan både portar och bommar.</t> <t>De bor för sig själva.</t>


text:
<t>Deras kameler skall bli ert byte,</t> <t>och deras stora boskapshjordar skall bli ert rov.</t> <t>Jag skall skingra dem åt alla väderstreck,</t> <t>männen med det kantklippta håret.</t> <t>Från alla håll skall jag låta ofärd drabba dem,</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<t>Hasor skall bli en boning för schakaler,</t> <t>en ödemark för alltid.</t> <t>Ingen skall bo där mer</t> <t>och ingen människa vistas där.</t>


text:
<pb/>Detta är HERRENS ord som kom till profeten Jeremia om Elam i början av Sidkias, Juda kungs, regering. Han sade:


text:
<pb/><t>"Så säger HERREN Sebaot:</t> <t>Se, jag skall bryta sönder Elams båge,</t> <t>deras främsta makt.</t>


text:
<t>Jag skall låta fyra vindar komma mot Elam</t> <t>från himlens fyra hörn.</t> <t>Jag skall skingra dem åt alla väderstreck,</t> <t>och inget hednafolk skall finnas</t> <t>dit de fördrivna från Elam inte skall komma.</t>


text:
<t>Jag skall göra elamiterna förfärade för sina fiender</t> <t>och för dem som står efter deras liv.</t> <t>Jag skall låta olycka komma över dem,</t> <t>min brinnande vrede, säger HERREN.</t> <t>Jag skall sända svärdet efter dem,</t> <t>till dess jag har gjort slut på dem.</t>


text:
<t>Jag skall sätta upp min tron i Elam</t> <t>och utrota både kung och furstar där,</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<pb/><t>Förkunna bland hednafolken,</t> <t>ge det till känna, res upp ett baner,</t> <t>kungör och dölj det inte.</t> <t>Säg: Babel är intaget,</t> <t>Bel har kommit på skam,</t> <t>Merodak är krossad.</t> <t>Dess avgudabilder har kommit på skam,</t> <t>dess avgudar är krossade.</t>


text:
<t>Ty ett folk drar upp mot det norrifrån.</t> <t>Det skall göra dess land till en ödemark,</t> <t>så att ingen kan bo i det.</t> <t>Både människor och djur skall fly.</t>


text:
<t>I de dagarna och på den tiden, säger HERREN,</t> <t>skall Israels barn komma tillsammans med Juda barn.</t> <t>Under gråt skall de gå</t> <t>och HERREN, sin Gud, skall de söka.</t>


text:
<t>De skall fråga efter Sion</t> <t>och vända sig hitåt:</t> <t>"Kom! Låt oss hålla fast vid HERREN</t> <t>i ett evigt förbund, som aldrig skall glömmas."</t>


text:
<t>Mitt folk var förlorade får.</t> <t>Deras herdar förde dem vilse</t> <t>och lät dem irra omkring på bergen.</t> <t>De strövade från berg till höjd</t> <t>och glömde sin viloplats.</t>


text:
<t>Alla som träffade på dem slukade dem,</t> <t>och deras motståndare sade:</t> <t>"Vi är utan skuld."</t> <t>Det skedde därför att de hade syndat mot HERREN,</t> <t>rättfärdighetens boning,</t> <t>mot HERREN, deras fäders hopp.</t>


text:
<t>Fly ut ur Babel,</t> <t>drag bort från kaldeernas land,</t> <t>och var som bockar framför hjorden.</t>


text:
<t>Ty se, jag skall uppväcka från nordlandet</t> <t>en mängd stora hednafolk</t> <t>och föra dem upp mot Babel.</t> <t>De skall rusta sig till strid mot det,</t> <t>från det hållet skall det erövras.</t> <t>Deras pilar skall vara som en framgångsrik hjältes,</t> <t>som inte vänder tillbaka tomhänt.</t>


text:
<t>Ty ni gladde er och jublade,</t> <t>när ni skövlade min arvedel.</t> <t>Ni hoppade som kvigor på tröskplatsen</t> <t>och frustade som hingstar.</t>


text:
<t>Er mor skall ändå fullständigt komma på skam,</t> <t>ja, hon som har fött er skall få skämmas.</t> <t>Se, sist av hednafolken skall hon bli en ödemark,</t> <t>ett torrt land och en öken!</t>


text:
<t>På grund av HERRENS vrede måste det ligga obebott</t> <t>och helt och hållet vara en ödemark.</t> <t>Var och en som går förbi Babel skall häpna och vissla</t> <t>vid tanken på alla dess plågor.</t>


text:
<t>Rusta er till strid mot Babel från alla sidor,</t> <t>ni som spänner båge.</t> <t>Skjut på henne, spar inte på pilarna,</t> <t>ty mot HERREN har hon syndat.</t>


text:
<t>Höj segerrop över henne från alla håll:</t> <t>"Hon har tvingats ge upp.</t> <t>Hennes stöd har fallit,</t> <t>hennes murar är nerrivna!"</t> <t>Detta är HERRENS hämnd.</t> <t>Hämnas då på henne.</t> <t>Gör mot henne som hon har gjort.</t>


text:
<t>Utrota ur Babel den som sår</t> <t>och den som i skördens tid brukar lien.</t> <t>Undan det härjande svärdet</t> <t>skall var och en vända om till sitt folk</t> <t>och var och en fly hem till sitt land.</t>


text:
<t>Israel är ett vilsekommet får</t> <t>som jagats av lejon.</t> <pb/>Först slukade kungen i Assyrien det, och till slut har Nebukadressar, kungen i Babel, gnagt dess ben.


text:
Därför säger HERREN Sebaot, Israels Gud, så: Se, jag skall straffa kungen i Babel och hans land, liksom jag har straffat kungen i Assyrien.


text:
Jag skall föra Israel tillbaka till hans betesmarker, och han skall få gå i bet på Karmel och i Basan. På Efraims berg och i Gilead skall han få äta sig mätt.


text:
<pb/><t>I de dagarna och på den tiden, säger HERREN,</t> <t>skall man söka efter Israels missgärning</t> <t>och den skall inte mer vara till,</t> <t>efter Juda synder och de skall inte mer finnas.</t> <t>Ty jag skall förlåta dem som jag låter leva kvar.</t>


text:
<t>Drag ut mot Meratajims land och mot invånarna i Pekod.<f>[31]</f></t> <t>Förgör dem och ge dem till spillo, säger HERREN,</t> <t>och gör i allt som jag har befallt dig.</t>


text:
<t>Hur sönderbruten och krossad är den inte,</t> <t>den hammare som slog hela jorden!</t> <t>Hur har inte Babel kommit hednafolken att häpna!</t>


text:
<t>Jag lade ut en snara för dig, Babel,</t> <t>och du blev fångad innan du visste om det.</t> <t>Du ertappades och greps,</t> <t>ty det var mot HERREN</t> <t>du hade givit dig i strid.</t>


text:
<t>HERREN öppnade sitt vapenförråd</t> <t>och tog fram sin vredes vapen.</t> <t>Ty ett verk hade Herren, HERREN Sebaot,</t> <t>att utföra i kaldeernas land.</t>


text:
<t>Ryck fram mot det från alla håll,</t> <t>öppna dess förrådshus,</t> <t>kasta i en hög vad där finns, som man gör med säd,</t> <t>och ge det till spillo.</t> <t>Låt ingenting bli kvar av det.</t>


text:
<t>Döda alla dess tjurar, för ner dem till slakt.</t> <t>Ve dem, ty deras dag har kommit, tiden för deras straff!</t>


text:
<t>Lyssna till flyktingarna</t> <t>som söker rädda sig ut ur Babels land,</t> <t>för att i Sion förkunna HERRENS, vår Guds, hämnd,</t> <t>hämnden för hans tempel.</t>


text:
<t>Kalla samman bågskyttar mot Babel,</t> <t>alla som kan spänna en båge.</t> <t>Slå läger runt omkring det, låt ingen komma undan.</t> <t>Vedergäll det för dess gärningar.</t> <t>Gör mot det alldeles så som det har gjort.</t> <t>Ty mot HERREN</t> <t>har det handlat övermodigt,</t> <t>mot Israels Helige.</t>


text:
<t>Därför skall dess unga män falla på gatorna,</t> <t>alla dess stridsmän skall gå under på den dagen,</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<t>Se, jag är emot dig, du övermodige,</t> <t>säger Herren, HERREN Sebaot,</t> <t>ty din dag har kommit,</t> <t>den tid då jag skall straffa dig.</t>


text:
<t>Då skall den övermodige stappla och falla</t> <t>och ingen skall resa upp honom.</t> <t>Jag skall tända eld på hans städer</t> <t>och elden skall förtära allt omkring honom.</t>


text:
<t>Så säger HERREN Sebaot:</t> <t>Förtryckta är Israels barn</t> <t>och Juda barn med dem.</t> <t>Alla de som har fört dem i fångenskap</t> <t>håller dem fast</t> <t>och vägrar att släppa dem.</t>


text:
<t>Men deras återlösare är stark,</t> <t>HERREN Sebaot är hans namn.</t> <t>Han tar sig an deras sak,</t> <t>och skaffar ro åt jorden</t> <t>men oro åt Babels invånare.</t>


text:
<t>Svärd mot kaldeerna, säger HERREN,</t> <t>mot Babels invånare,</t> <t>mot dess furstar och vise män!</t>


text:
<t>Svärd mot lögnprofeterna,</t> <t>de skall stå där som dårar.</t> <t>Svärd mot dess hjältar,</t> <t>de skall bli förfärade.</t>


text:
<t>Svärd mot dess hästar och vagnar,</t> <t>mot alla främmande folk därinne,</t> <t>de skall bli som kvinnor.</t> <t>Svärd mot dess skatter,</t> <t>så att de rövas bort.</t>


text:
<t>Torka skall drabba dess vatten,</t> <t>de skall torka ut.</t> <t>Ty det är ett gudabildernas land,</t> <t>med sina skrämmande avgudar uppför de sig som galna.</t>


text:
<t>Därför skall schakaler bo där</t> <t>tillsammans med andra ökendjur.</t> <t>Strutsar skall där ha sin boning.</t> <t>Aldrig mer skall någon människa bo där,</t> <t>från släkte till släkte skall det vara obebott.</t>


text:
<t>Liksom när Sodom och Gomorra med sina grannstäder</t> <t>ödelades av Gud,</t> <t>säger HERREN,</t> <t>så skall ingen bo där,</t> <t>ingen människa mer vistas där.</t>


text:
<t>Se, ett folk kommer norrifrån,</t> <t>ett stort hednafolk,</t> <t>många kungar reser sig</t> <t>från jordens yttersta ände.</t>


text:
<t>De har båge och lans,</t> <t>de är grymma och utan förbarmande.</t> <t>Larmet från dem är som havets dån,</t> <t>på hästar rider de fram,</t> <t>rustade som kämpar till strid</t> <t>mot dig, du dotter Babel.</t>


text:
<t>När kungen i Babel hör ryktet om dem</t> <t>sjunker hans händer ner.</t> <t>Ängslan griper honom,</t> <t>ångest som hos en barnaföderska.</t>


text:
<pb/>Se, likt ett lejon skall han dra upp från Jordanbygdens täta snår till frodiga betesmarker. Ja, på ett ögonblick skall jag jaga bort dem därifrån. Och den som är utvald skall jag sätta över dem. Ty vem är min like och vem kan ställa mig till svars? Eller vem är den herde som kan stå mig emot?


text:
Hör därför vad HERREN har beslutat om Babel, och de tankar som han tänkt om kaldeernas land. <pb/><t>Även de minsta i hjorden skall släpas bort,</t> <t>och deras betesmark skall häpna över dem.</t>


text:
<t>Vid ropet: "Babel är intaget!"</t> <t>skall jorden bäva och ett skriande höras bland hednafolken.</t>


text:
<pb/>Så säger HERREN: Se, jag skall uppväcka en ödeläggande ande <pb/><t>mot Babel och mot Leb-Kamajs<f>[32]</f> invånare.</t>


text:
<t>Jag skall sända skördemän mot Babel,</t> <t>och de skall rensa bort dess invånare och ödelägga landet.</t> <t>Från alla sidor skall de komma emot det på olyckans dag.</t>


text:
<t>Skyttar skall spänna sina bågar</t> <t>mot dem som där spänner båge</t> <t>och mot dem som där bröstar sig i sitt pansar.</t> <t>Skona inte de unga männen,</t> <t>förgör hela dess här!</t>


text:
<t>Ty Israel och Juda är inte änkor</t> <t>övergivna av sin Gud,</t> <t>av HERREN Sebaot,</t> <t>fastän deras land är fullt av skuld mot Israels Helige.</t>


text:
<t>Fly ut ur Babel!</t> <t>Var och en må rädda sitt liv,</t> <t>så att ni inte går under genom dess missgärning.</t> <t>Ty detta är för HERREN</t> <t>en hämndens tid</t> <t>då han vedergäller Babel vad det har gjort.</t>


text:
<t>En gyllene bägare var Babel i HERRENS hand,</t> <t>den gjorde hela jorden drucken.</t> <t>Av dess vin drack hednafolken,</t> <t>därför blev de från vettet.</t>


text:
<t>Men plötsligt har nu Babel fallit och krossats.</t> <t>Jämra er över det!</t> <t>Hämta balsam för dess plåga,</t> <t>kanske kan det helas.</t>


text:
<t>"Vi har försökt att bota Babel,</t> <t>men det har inte kunnat botas.</t> <t>Låt oss lämna det och gå var och en till sitt land.</t> <t>Ty dess straffdom räcker upp till himlen,</t> <t>den når ända upp till skyarna.</t>


text:
<t>HERREN har låtit vår rättfärdighet gå fram.</t> <t>Kom, låt oss berätta i Sion om HERRENS, vår Guds, verk."</t>


text:
<t>Vässa pilarna, fatta sköldarna!</t> <t>HERREN har uppväckt de mediska kungarnas ande,</t> <t>hans avsikt är att lägga Babel i ruiner.</t> <t>Det är HERRENS hämnd, hämnden för hans tempel.</t>


text:
<t>Res upp ett baner mot Babels murar!</t> <t>Håll sträng bevakning,</t> <t>ställ ut vakter,</t> <t>lägg bakhåll!</t> <t>Ty HERREN har fattat sitt beslut,</t> <t>och han utför vad han har talat mot Babels invånare.</t>


text:
<t>Du som bor vid stora vatten</t> <t>och är så rik på skatter,</t> <t>ditt slut har nu kommit,</t> <t>din girighets mått är fyllt.</t>


text:
<t>HERREN Sebaot har svurit vid sig själv:</t> <t>Sannerligen, jag skall fylla dig med människor</t> <t>så talrika som gräshoppor,</t> <t>och de skall höja segerrop mot dig.</t>


text:
<t>När han låter sin röst höras</t> <t>då brusar himlens vatten,</t> <t>då låter han regnskyar stiga upp från jordens ände.</t> <t>Han gör blixtar åt regnet</t> <t>och för vinden ut ur dess förvaringsrum.</t>


text:
<t>Förgänglighet är de, ett verk som väcker åtlöje.</t> <t>När straffet kommer över dem förgås de.</t>


text:
<t>Sådan är inte han som är Jakobs del.</t> <t>Han är den som har format allt</t> <t>och sin arvedels stam.</t> <t>HERREN Sebaot är hans namn.</t>


text:
<t>Min hammare är du, mitt stridsvapen.</t> <t>Med dig krossar jag hednafolk,</t> <t>med dig fördärvar jag riken,</t>


text:
<t>med dig krossar jag man och kvinna,</t> <t>med dig krossar jag gammal och ung,</t> <t>med dig krossar jag yngling och jungfru</t>


text:
<t>med dig krossar jag herden och hans hjord,</t> <t>med dig krossar jag bonden och hans oxar,</t> <t>med dig krossar jag ståthållare och styresmän.</t>


text:
<pb/>Men nu skall jag inför era ögon vedergälla Babel och alla Kaldeens invånare för allt det onda som de har gjort mot Sion, säger HERREN.


text:
Se, jag vänder mig mot dig, du fördärvets berg, säger HERREN, du som fördärvar hela jorden, och jag skall sträcka ut min hand mot dig och störta dig ner från klipporna och göra dig till ett förbränt berg,


text:
så att man inte från dig skall kunna ta vare sig hörnsten eller grundsten, utan du skall bli en ödemark för alltid, säger HERREN.


text:
<pb/><t>Res upp ett baner på jorden,</t> <t>blås i horn bland hednafolken,</t> <t>förbered hednafolk till strid mot det,</t> <t>båda upp riken mot det,</t> <t>Ararats, Minnis och Askenas.</t> <t>Välj ut en härförare mot det,</t> <t>drag dit upp med hästar som liknar borstiga gräshoppor.</t>


text:
<t>Förbered hednafolk till strid mot det:</t> <t>Mediens kungar, dess ståthållare och alla dess landsfurstar</t> <t>och hela det land som lyder under deras välde.</t>


text:
<t>Då skälver jorden och bävar,</t> <t>ty HERRENS planer mot Babel fullbordas:</t> <t>att göra Babels land till en ödemark, utan invånare.</t>


text:
<t>Babels hjältar upphör att strida,</t> <t>de sitter stilla i sina fästen.</t> <t>Deras styrka har försvunnit,</t> <t>de har blivit som kvinnor.</t> <t>Man har tänt eld på Babels boningar,</t> <t>och dess bommar är sönderbrutna.</t>


text:
<t>Löpare möter löpare,</t> <t>den ene budbäraren korsar den andres väg</t> <t>för att meddela kungen i Babel</t> <t>att hela hans stad har intagits,</t>


text:
<t>att vadställena har erövrats,</t> <t>att dammarna är uppbrända i eld</t> <t>och stridsmännen står skräckslagna.</t>


text:
<t>Ty så säger HERREN Sebaot, Israels Gud:</t> <t>Dottern Babel är som en tröskplats,</t> <t>när man just har trampat till den.</t> <t>Ännu en liten tid, och skördetiden är inne.</t>


text:
<t>Han har slukat mig och tillintetgjort mig,</t> <t>Nebukadressar, kungen i Babel.</t> <t>Han har gjort mig till ett tomt kärl,</t> <t>lik en drake har han svalt mig,</t> <t>han har fyllt sin buk med mina läckerheter</t> <t>och drivit bort mig.</t>


text:
<t>"Må det våld som har drabbat mig och mitt kött</t> <t>komma över Babel",</t> <t>säger kvinnan som bor i Sion.</t> <t>"Må mitt blod komma över Kaldeens invånare",</t> <t>säger Jerusalem.</t>


text:
<t>Därför säger HERREN så:</t> <t>Se, jag skall utföra din sak och utkräva din hämnd.</t> <t>Jag skall låta Babels hav sina bort och dess brunn torka ut,</t>


text:
<t>och Babel skall bli en stenhög,</t> <t>ett tillhåll för schakaler,</t> <t>till häpnad och förakt.</t> <t>Ingen skall bo där.</t>


text:
<t>Men när de är som mest upptända</t> <t>skall jag ordna ett gästabud för dem.</t> <t>Jag skall göra dem druckna så att de jublar,</t> <t>och så skall de somna in i en evig sömn</t> <t>och aldrig mer vakna upp, säger HERREN.</t>


text:
<t>Hur har inte Sesak blivit intaget,</t> <t>det som var hela jordens berömmelse har erövrats!</t> <t>Hur har inte Babel kommit hednafolken att häpna!</t>


text:
<t>Så förvandlades dess städer till en ödemark,</t> <t>ett torrt land och en öken,</t> <t>ett land där ingen bor</t> <t>och där ingen människa går fram.</t>


text:
<t>Jag skall straffa Bel i Babel</t> <t>och dra ut ur hans gap vad han har slukat.</t> <t>Hednafolken skall inte mer strömma till honom,</t> <t>också Babels murar skall falla.</t>


text:
<t>Drag ut därifrån, mitt folk.</t> <t>Var och en må rädda sitt liv</t> <t>undan HERRENS brinnande vrede.</t>


text:
<t>Var inte försagda i era hjärtan</t> <t>och frukta inte för de rykten som hörs i landet,</t> <t>även om ett rykte kommer det ena året</t> <t>och ett nytt rykte nästa år,</t> <t>även om våld råder på jorden</t> <t>och härskare står mot härskare.</t>


text:
<t>Ty se, dagar skall komma</t> <t>då jag skall straffa Babels avgudar</t> <t>och då hela dess land skall stå med skam</t> <t>och alla bli slagna därinne.</t>


text:
<t>Då skall de jubla över Babel,</t> <t>himmel och jord och allt som finns där,</t> <t>ty norrifrån kommer härjarna över det.</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<t>På grund av dem som i Israel har dräpts,</t> <t>måste Babel falla,</t> <t>så som dräpta över hela jorden</t> <t>har fallit för Babels skull.</t>


text:
<t>Ni som räddat er undan svärdet,</t> <t>ge er av, stanna inte!</t> <t>Kom ihåg HERREN i fjärran land</t> <t>och låt Jerusalem vara i era hjärtan!</t>


text:
<t>Vi står här med skam, vi blir hånade.</t> <t>Blygsel täcker vårt ansikte,</t> <t>ty främlingar har trängt in i</t> <t>de heliga platserna i HERRENS hus.</t>


text:
<t>Se, därför skall dagar komma, säger HERREN,</t> <t>då jag skall döma Babels avgudar</t> <t>och i hela dess land skall slagna män jämra sig.</t>


text:
<t>Även om Babel steg upp till himlen</t> <t>och gjorde sin befästning hög och ointaglig,</t> <t>så skulle ändå plundrare från mig nå dit,</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<t>Ty HERREN ödelägger Babel</t> <t>och gör slut på det stora larmet därinne.</t> <t>Deras vågor brusar som stora vatten,</t> <t>dånet av dem ljuder högt.</t>


text:
<t>Ty över Babel kommer en som ödelägger,</t> <t>och hjältarna där tas till fånga,</t> <t>deras bågar bryts sönder.</t> <t>HERREN är en vedergällningens Gud,</t> <t>han lönar till fullo.</t>


text:
<t>Jag skall göra dem druckna,</t> <t>Babels furstar och visa,</t> <t>dess ståthållare, styresmän och hjältar.</t> <t>De skall somna in i en evig sömn</t> <t>och aldrig mer vakna upp, säger Konungen.</t> <t>HERREN Sebaot är hans namn.</t>


text:
<t>Så säger HERREN Sebaot:</t> <t>Babels breda murar skall i grund rivas ner,</t> <t>och de höga portarna skall brännas upp i eld.</t> <t>Så mödar sig folken för intet</t> <t>och folkslagen arbetar sig trötta</t> <t>för det som blir lågornas rov."</t>


text:
<pb/>Detta är vad profeten Jeremia befallde Seraja, son till Neria, son till Mahaseja, då denne begav sig till Babel med Sidkia, Juda kung, i hans fjärde regeringsår.<f>[33]</f> Seraja var nämligen kvartermästare.


text:
<pb/>Jeremia tecknade upp i en och samma bok all den olycka som skulle komma över Babel, allt detta som nu är skrivet om Babel.


text:
Och du skall säga: HERRE, du har själv talat om denna plats att du vill fördärva den så att ingen mer skall bo här, varken människa eller djur, ty den skall vara en ödemark för all framtid.


text:
Och när du har läst upp hela boken, skall du binda en sten vid den och kasta den mitt i floden Eufrat


text:
och säga: På samma sätt skall Babel sjunka ner och inte mer komma upp på grund av den olycka som jag skall låta komma över det. Och de skall gå under." Här slutar Jeremias ord.


text:
<pb/>Sidkia var tjugoett år när han blev kung och han regerade elva år<f>[34]</f> i Jerusalem. Hans mor hette Hamital och hon var dotter till Jeremia från Libna.


text:
Det var på grund av HERRENS vrede som detta skedde med Jerusalem och Juda till dess han förkastade dem från sitt ansikte. Och Sidkia gjorde uppror mot kungen i Babel.


text:
På tionde dagen i den tionde månaden av Sidkias nionde regeringsår kom den babyloniske kungen Nebukadressar med hela sin här till Jerusalem och belägrade staden. De byggde en belägringsmur runt omkring den.


text:
<pb/>Men på nionde dagen i den fjärde månaden<f>[35]</f> var hungersnöden så stor i staden att folket i landet inte hade något att äta.


text:
Staden stormades och allt krigsfolket flydde och drog ut ur staden under natten genom porten mellan de båda murarna, den port som ledde till den kungliga trädgården, medan kaldeerna låg runt omkring staden. De tog vägen mot Hedmarken.


text:
<pb/>Men kaldeernas här förföljde kungen och hann upp Sidkia på Jerikos hedmarker, sedan hela hans här hade övergivit honom och skingrats.


text:
Kaldeerna grep kungen och förde honom till den babyloniske kungen i Ribla i Hamats land. Där uttalade denne sin dom över honom.


text:
Och kungen i Babel lät avrätta Sidkias barn inför hans ögon. Dessutom lät han också avrätta alla Juda furstar i Ribla.


text:
På Sidkia själv lät han sticka ut ögonen och lät fängsla honom med kopparkedjor. Kungen i Babel förde honom till Babel och lät honom sitta i fängelse ända till hans dödsdag.


text:
<pb/>På tionde dagen i den femte månaden av den babyloniske kungen Nebukadressars nittonde regeringsår kom den babyloniske kungens tjänare Nebusaradan, som var överste för drabanterna, till Jerusalem.


text:
Han brände upp HERRENS hus och det kungliga palatset. Alla hus i Jerusalem, alla de förnämas hus, brände han upp i eld.


text:
Alla murar runt omkring Jerusalem bröts ner av hela den här av kaldeer som översten för drabanterna hade med sig.


text:
En del av de fattigaste bland folket och den del av folket som var kvar i staden och de överlöpare som hade gått över till kungen i Babel, liksom den övriga hopen som fanns kvar, dem förde Nebusaradan, översten för drabanterna, bort i fångenskap.


text:
Men av de fattigaste i landet lämnade Nebusaradan, översten för drabanterna, kvar några att sköta vingårdarna och åkrarna.


text:
<pb/>Kopparpelarna i HERRENS hus, bäckenställen och kopparhavet i HERRENS hus slog kaldeerna sönder och förde all kopparn till Babel.


text:
Och askkärlen, skovlarna, knivarna och alla kopparkärl som hade använts vid gudstjänsten tog de med sig.


text:
Likaså tog översten för drabanterna faten, fyrfaten, offerskålarna, askkärlen, ljusstakarna, de övriga skålarna och bägarna, allt som var av rent guld eller av rent silver.


text:
Vad gäller de två pelarna, havet som var ett enda och de tolv kopparoxarna under bäckenställen som kung Salomo hade låtit göra till HERRENS hus, så kunde kopparn i alla dessa föremål inte vägas.


text:
Vad pelarna angår var den ena pelaren arton alnar hög och en tolv alnar lång tråd mätte omfånget. Den var fyra fingrar tjock och ihålig.


text:
Ovanpå den var ett pelarhuvud av koppar, och detta pelarhuvud var fem alnar högt och ett flätverk och granatäpplen fanns på pelarhuvudet runt omkring, allt av koppar. Likadant var det på den andra pelaren också med granatäpplen.


text:
Granatäpplena var nittiosex utåt, men tillsammans var granatäpplena på flätverket runt omkring ett hundra.


text:
<pb/>Översten för drabanterna tog översteprästen Seraja och Sefanja, prästen närmast under honom, likaså de tre som höll vakt vid dörren.


text:
Och från staden tog han en hovman, den som var anförare för krigsfolket, och sju av kungens närmaste män som påträffades i staden. Likaså tog han överbefälhavarens skrivare, som brukade skriva ut folket i landet till krigstjänst, och 60 andra män av landets folk som påträffades i staden.


text:
I Nebukadressars tjugotredje regeringsår<f>[38]</f> förde Nebusaradan, översten för drabanterna, bort 745 personer. Hela antalet utgjorde 4 600 personer.


text:
<pb/>Men i det trettiosjunde året sedan Jojakin, Juda kung, hade blivit bortförd i fångenskap, i tolfte månaden på tjugofemte dagen i månaden, tog Evil-Merodak, kungen i Babel - samma år han blev kung - Jojakin, Juda kung, till nåder och förde honom ut ur fängelset.


text:
Ett fast underhåll fick han från kungen i Babel, visst för varje dag, ända till sin dödsdag, så länge han levde.


text:
<pb/>Hur övergiven sitter hon inte, den folkrika staden! <pb/><t>Hon har blivit lik en änka.</t> <t>Hon som var så mäktig bland folken,</t> <t>en furstinna bland länderna,</t> <t>hon måste nu göra slavtjänst.</t>


text:
<t>Bittert gråter hon i natten,</t> <t>tårar rinner utför hennes kind.</t> <t>Bland alla hennes älskare</t> <t>finns ingen som tröstar henne.</t> <t>Alla hennes vänner har svikit henne,</t> <t>de har blivit hennes fiender.</t>


text:
<t>Juda har gått i landsflykt</t> <t>på grund av förtryck</t> <t>och svår träldom.</t> <t>Hon bor nu bland hednafolken,</t> <t>hon finner ingen ro.</t> <t>Alla hennes förföljare har överfallit henne</t> <t>mitt i hennes nöd.</t>


text:
<t>Vägarna till Sion sörjer,</t> <t>ty ingen kommer längre till högtiderna.</t> <t>Alla hennes portar är öde,</t> <t>hennes präster suckar.</t> <t>Hennes jungfrur är bedrövade,</t> <t>och själv sörjer hon bittert.</t>


text:
<t>Hennes ovänner har makten,</t> <t>hennes fiender känner sig säkra.</t> <t>Ty HERREN har bedrövat henne</t> <t>för hennes många synders skull.</t> <t>Hennes barn har vandrat bort</t> <t>som fångar framför fienden.</t>


text:
<t>All prakt har försvunnit</t> <t>från dottern Sion.</t> <t>Hennes furstar liknar hjortar,</t> <t>som inte finner bete.</t> <t>De vandrar kraftlösa</t> <t>framför förföljaren.</t>


text:
<t>I sin nöd och hemlöshet</t> <t>kommer Jerusalem ihåg</t> <t>allt vad dyrbart hon ägde</t> <t>i forna dagar.</t> <t>Nu, då hennes folk har fallit för ovännens hand</t> <t>och ingen kommer till hennes hjälp,</t> <t>ser hennes ovänner med hån på hennes undergång.</t>


text:
<t>Svårt har Jerusalem syndat,</t> <t>därför ses hon som oren.</t> <t>Alla som ärade henne föraktar henne,</t> <t>ty de ser hennes nakenhet.</t> <t>Själv suckar hon</t> <t>och vänder sig bort.</t>


text:
<t>Orenhet fläckar fållen på hennes kläder,</t> <t>hon tänkte inte på vad slutet skulle bli.</t> <t>Hon har sjunkit ofattbart djupt</t> <t>och ingen finns som tröstar henne.</t> <t>O, HERRE, se mitt betryck,</t> <t>ty fienden förhäver sig.</t>


text:
<t>Ovännen har räckt ut sin hand</t> <t>efter allt dyrbart hon ägde.</t> <t>Hon har sett hur hedningar</t> <t>går in i hennes helgedom,</t> <t>sådana som du har förbjudit</t> <t>att komma in i din församling.</t>


text:
<t>Allt hennes folk suckar</t> <t>och söker efter bröd.</t> <t>De ger sina dyrbarheter för mat</t> <t>för att hålla sig vid liv.</t> <t>Se, o HERRE, och ge akt på</t> <t>hur föraktad jag har blivit.</t>


text:
<t>Betyder det ingenting för alla er som går vägen förbi?</t> <t>Ge akt på detta och se:</t> <t>Kan någon plåga vara lik den plåga</t> <t>som drabbat mig,</t> <t>den som HERREN låtit mig lida</t> <t>på sin brinnande vredes dag?</t>


text:
<t>Från höjden har han sänt en eld</t> <t>in i mina ben och kuvat dem.</t> <t>Han bredde ut ett nät för mina fötter,</t> <t>han stötte mig tillbaka.</t> <t>Han har lämnat mig övergiven</t> <t>och sjuk hela dagen.</t>


text:
<t>Till ett ok knöts mina synder samman,</t> <t>av hans hand vävdes de ihop,</t> <t>de har lagts över min nacke.</t> <t>Han har brutit ner min kraft.</t> <t>Herren har lämnat mig i händerna på dem</t> <t>som jag inte kan stå emot.</t>


text:
<t>Alla de hjältar som fanns hos mig</t> <t>har Herren förkastat.</t> <t>Han kallade samman ett uppbåd mot mig</t> <t>för att krossa mina unga män.</t> <t>Som en vinpress har Herren trampat</t> <t>jungfrun, dottern Juda.</t>


text:
<t>Därför gråter jag,</t> <t>mina ögon flödar av tårar.</t> <t>Ty fjärran ifrån mig är den som kan trösta mig</t> <t>och vederkvicka min själ.</t> <t>Mina barn är övergivna,</t> <t>ty fienden har blivit mig övermäktig.</t>


text:
<t>Sion räcker ut sina händer,</t> <t>men ingen finns som tröstar henne.</t> <t>Mot Jakob har HERREN bådat upp</t> <t>hans ovänner från alla håll,</t> <t>Jerusalem har blivit</t> <t>som något orent ibland dem.</t>


text:
<t>HERREN är rättfärdig,</t> <t>men jag var upprorisk mot hans bud.</t> <t>Hör då, alla ni folk,</t> <t>och se min plåga!</t> <t>Mina jungfrur och unga män</t> <t>har gått i fångenskap.</t>


text:
<t>Jag kallade på mina älskare,</t> <t>men de svek mig.</t> <t>Mina präster och mina äldste</t> <t>omkom i staden,</t> <t>medan de letade efter mat</t> <t>för att hålla sig vid liv.</t>


text:
<t>Se, HERRE, hur jag är i nöd!</t> <t>Det jäser i mitt innersta,</t> <t>mitt hjärta vänder sig i mitt bröst,</t> <t>ty jag har varit mycket upprorisk.</t> <t>Ute gör svärdet mig barnlös,</t> <t>inomhus finns endast död.</t>


text:
<t>Man hör hur jag suckar,</t> <t>men ingen finns som tröstar mig.</t> <t>Alla mina fiender har hört om min olycka</t> <t>och gläder sig över att du har gjort detta.</t> <t>Den dag du har förkunnat har du låtit komma,</t> <t>men det skall gå dem som mig.</t>


text:
<t>Låt all deras ondska komma inför ditt ansikte</t> <t>och gör med dem</t> <t>så som du har gjort med mig</t> <t>för alla mina synder.</t> <t>Ty många är mina suckar,</t> <t>och mitt hjärta är sjukt.</t>


text:
<pb/>Hur har inte Herren i sin vrede övertäckt dottern Sion med mörka moln! <pb/><t>Från himlen har han kastat</t> <t>Israels härlighet ner till jorden.</t> <t>Han har inte kommit ihåg sin fotapall</t> <t>på sin vredes dag.</t>


text:
<t>Utan att skona har Herren fördärvat</t> <t>alla Jakobs boningar.</t> <t>I sin vrede bröt han ner</t> <t>dottern Judas fästen.</t> <t>Han slog dem till marken,</t> <t>han orenade riket och dess furstar.</t>


text:
<t>I vredens hetta högg han av</t> <t>varje horn i Israel.</t> <t>Han drog tillbaka sin högra hand</t> <t>när fienden kom.</t> <t>Jakob förbrände han likt en flammande eld</t> <t>som förtär allt runt omkring.</t>


text:
<t>Han spände sin båge som en fiende,</t> <t>hans högra hand var redo.</t> <t>Lik en ovän dödade han</t> <t>allt som var ljuvligt för ögat.</t> <t>Över dottern Sions hydda.</t> <t>utgöt han sin vrede som en eld.</t>


text:
<t>Herren var som en fiende.</t> <t>Han fördärvade Israel,</t> <t>han fördärvade alla dess palats,</t> <t>han förstörde dess fästen.</t> <t>Han hopade hos dottern Juda</t> <t>bedrövelse och jämmer.</t>


text:
<t>Han bröt ner sin boning som en trädgård,</t> <t>han förstörde sin mötesplats.</t> <t>Högtid och sabbat</t> <t>lät HERREN falla i glömska i Sion,</t> <t>och i sin brinnande vrede förkastade han</t> <t>kung och präst.</t>


text:
<t>Herren förkastade sitt altare,</t> <t>han övergav sin helgedom.</t> <t>Murarna omkring hennes palats</t> <t>gav han i fiendernas hand.</t> <t>De ropade högt i HERRENS hus</t> <t>som på en högtidsdag.</t>


text:
<t>HERREN hade beslutat förstöra</t> <t>dottern Sions murar.</t> <t>Han spände mätsnöret för att fördärva</t> <t>och drog inte tillbaka sin hand.</t> <t>Han lät sorg komma över vallar och murar,</t> <t>alla ligger nu förstörda.</t>


text:
<t>Hennes portar har sjunkit ner i jorden,</t> <t>han förstörde och krossade hennes bommar.</t> <t>Hennes kung och hennes furstar lever bland hednafolken.</t> <t>Ingen undervisning ges mer</t> <t>och hennes profeter</t> <t>får ingen syn från HERREN.</t>


text:
<t>De sitter stumma på marken,</t> <t>de äldste i dottern Sion.</t> <t>De har kastat stoft på sina huvuden</t> <t>och klätt sig i säcktyg.</t> <t>Jerusalems jungfrur</t> <t>sänker sina huvuden mot jorden.</t>


text:
<t>Mina ögon är förtärda av gråt,</t> <t>det jäser i mitt innersta.</t> <t>Min lever är som utgjuten på jorden</t> <t>ty dottern mitt folk går under,</t> <t>barn och spädbarn förgås</t> <t>på gatorna i staden.</t>


text:
<t>De ropar till sina mödrar:</t> <t>"Var finns bröd och vin?"</t> <t>De tynar bort likt de slagna</t> <t>på stadens gator,</t> <t>de ger upp andan</t> <t>i sina mödrars famn.</t>


text:
<t>Vad skall jag säga dig,</t> <t>vad skall jag jämföra dig med, du dotter Jerusalem?</t> <t>Vad skall jag likna dig vid för att trösta dig,</t> <t>du jungfru dotter Sion?</t> <t>Din skada är ju stor som ett hav,</t> <t>vem kan hela dig?</t>


text:
<t>Dina profeters syner</t> <t>var falska och dåraktiga.</t> <t>De uppenbarade inte din missgärning för dig</t> <t>för att göra slut på din fångenskap.</t> <t>De budskap de förkunnade för dig</t> <t>var falska och förförande.</t>


text:
<t>Alla som går vägen förbi</t> <t>slår hånfullt ihop händerna åt dig.</t> <t>De visslar och skakar på huvudet</t> <t>åt dottern Jerusalem.</t> <t>"Är detta den stad som man kallade</t> <t>den fulländade skönheten, hela jordens fröjd?"</t>


text:
<t>Alla dina fiender spärrar upp munnen mot dig,</t> <t>de visslar och skär tänder,</t> <t>de säger: "Vi har fördärvat henne.</t> <t>Ja, detta är den dag som vi har väntat på.</t> <t>Nu har vi upplevt och sett den!"</t>


text:
<t>HERREN har gjort vad han hade beslutat,</t> <t>han har uppfyllt sitt ord,</t> <t>det han för länge sedan hade sagt.</t> <t>Han har rivit ner utan att skona,</t> <t>han har låtit fienden glädjas över dig,</t> <t>han har upphöjt dina ovänners horn.</t>


text:
<t>Deras hjärtan ropar till Herren.</t> <t>Du dotter Sions mur,</t> <t>låt dina tårar rinna som en bäck</t> <t>både dag och natt.</t> <t>Ge dig ingen ro,</t> <t>unna inte ditt öga någon vila.</t>


text:
<t>Stig upp, ropa högt i natten,</t> <t>när nattväkterna börjar.</t> <t>Utgjut ditt hjärta som vatten</t> <t>inför Herrens ansikte.</t> <t>Lyft upp dina händer till honom</t> <t>för dina barns liv,</t> <t>ty de tynar bort av hunger</t> <t>i alla gathörn.</t>


text:
<t>Se, HERRE, och besinna</t> <t>vem du har handlat så emot.</t> <t>Skall kvinnor äta sin livsfrukt,</t> <t>barnen som de har burit i sin famn?</t> <t>Skall präster och profeter dödas</t> <t>i Herrens helgedom?</t>


text:
<t>På marken, ute på gatorna, ligger de,</t> <t>unga och gamla.</t> <t>Mina jungfrur och mina unga män</t> <t>har fallit för svärd.</t> <t>Du dödade på din vredes dag,</t> <t>du slaktade utan att skona.</t>


text:
<t>Som till en högtidsdag bådade du upp</t> <t>förskräckelser från alla håll.</t> <t>På HERRENS vredes dag fanns det ingen</t> <t>som undkom eller överlevde.</t> <t>Dem som jag har burit i min famn och uppfostrat</t> <t>har min fiende förgjort.</t>


text:
<t>Han har byggt en mur omkring mig,</t> <t>jag kan inte komma ut,</t> <t>han har lagt på mig tunga bojor.</t>


text:
<t>HERRENS nåd är det att det inte är ute med oss,</t> <t>ty det är inte slut med hans barmhärtighet.</t>


text:
<t>Du har hört min röst,</t> <t>tillslut inte ditt öra</t> <t>när jag ber om lindring och hjälp.</t>


text:
<pb/>Hur har inte guldet mist sin glans, <pb/><t>det ädlaste guld förvandlats!</t> <t>Heliga ädelstenar ligger utkastade</t> <t>i varje gathörn.</t>


text:
<t>Sions ädlaste söner,</t> <t>som liknade fint guld,</t> <t>hur räknas de inte nu som lerkärl,</t> <t>verk av krukmakarhänder.</t>


text:
<t>Till och med schakalerna räcker spenarna åt sina ungar</t> <t>för att ge dem di,</t> <t>men dottern mitt folk har blivit grym,</t> <t>som strutsen i öknen.</t>


text:
<t>Dibarnets tunga fastnar</t> <t>av törst i gommen.</t> <t>Små barn ber om bröd,</t> <t>men ingen ger dem något.</t>


text:
<t>De som förr åt läckerheter</t> <t>tynar bort på gatorna.</t> <t>De som växte upp i purpur</t> <t>måste ligga i dyn.</t>


text:
<t>Missgärningen hos dottern mitt folk</t> <t>är större än Sodoms synd.</t> <t>Det omstörtades på ett ögonblick,</t> <t>utan att människohänder rörde vid det.</t>


text:
<t>Hennes furstar var mer glänsande än snö,</t> <t>de var vitare än mjölk,</t> <t>deras hy var rödare än korall,</t> <t>deras utseende var likt safirens.</t>


text:
<t>Nu har deras ansikten blivit mörkare än sot,</t> <t>man känner inte igen dem på gatorna.</t> <t>Deras hud sitter fastklibbad vid benen,</t> <t>den har blivit torr som trä.</t>


text:
<t>Lyckligare var de som dödades med svärd</t> <t>än de som nu dör av hunger,</t> <t>de som tynar bort under plåga</t> <t>av brist på markens frukter.</t>


text:
<t>Med egna händer har ömsinta mödrar kokat sina barn</t> <t>för att ha dem till föda</t> <t>vid dottern mitt folks undergång.</t>


text:
<t>HERREN har givit fritt utlopp åt sin förbittring,</t> <t>han har utgjutit sin brinnande vrede.</t> <t>I Sion har han tänt en eld</t> <t>som förtärt dess grundvalar.</t>


text:
<t>Ingen kung på jorden skulle ha trott det,</t> <t>ingen som bor i världen,</t> <t>att någon ovän eller fiende</t> <t>skulle komma in</t> <t>genom Jerusalems portar.</t>


text:
<t>Det har skett för hennes profeters synder</t> <t>och hennes prästers missgärningar,</t> <t>därför att de där inne</t> <t>utgöt rättfärdigas blod.</t>


text:
<t>Som blinda irrar de omkring på gatorna,</t> <t>fläckade av blod,</t> <t>så att ingen vågar komma nära</t> <t>deras kläder.</t>


text:
<t>"Ur vägen! Oren!" ropar man till dem.</t> <t>"Ur vägen! Ur vägen! Rör dem inte!"</t> <t>De flyr, ja, de irrar omkring.</t> <t>Bland hednafolken säger man:</t> <t>"Här kan de inte längre bo."</t>


text:
<t>HERREN själv har skingrat dem,</t> <t>han vill inte mer ta sig an dem.</t> <t>Mot prästerna visas ingen aktning,</t> <t>mot de äldre inget förbarmande.</t>


text:
<t>Våra ögon sviker oss</t> <t>när vi förgäves söker hjälp.</t> <t>Vi har spanat och spanat</t> <t>efter ett folk som ändå inte kan rädda oss.</t>


text:
<t>Man lurar på våra steg,</t> <t>så att vi inte vågar gå på våra gator.</t> <t>Vårt slut är nära, våra dagar är ute, ja, vårt slut har kommit.</t>


text:
<t>Våra förföljare var snabbare</t> <t>än himlens örnar.</t> <t>På bergen jagade de oss,</t> <t>i öknen låg de på lur för oss.</t>


text:
<t>Vår livsande, HERRENS smorde,</t> <t>blev fångad i deras fallgropar.</t> <t>Om honom sade vi:</t> <t>"I hans skugga skall vi leva bland hednafolken."</t>


text:
<t>Fröjda dig och var glad, du dotter Edom,</t> <t>du som bor i landet Us.</t> <t>Också till dig skall bägaren komma,</t> <t>du skall bli drucken och ligga naken.</t>


text:
<t>Straffet för din missgärning har nått sitt slut, du dotter Sion.</t> <t>Han skall inte mer föra dig bort i fångenskap.</t> <t>Men din missgärning, du dotter Edom, skall han straffa,</t> <t>han skall avslöja dina synder.</t>


text:
<t>Vi har räckt ut vår hand till Egypten</t> <t>och till Assyrien för att få bröd att mätta oss med.</t>


text:
<t>Tag oss till dig på nytt, HERRE,</t> <t>så att vi kan vända åter.</t> <t>Förnya våra dagar så att de blir som förr,</t>


text:
<pb/>I det trettionde året,<f>[1]</f> på femte dagen i fjärde månaden, när jag var bland de bortförda vid floden Kebar,<f>[2]</f> öppnades himlen och jag fick se syner från Gud.


text:
<pb/>På femte dagen i månaden under det femte året<f>[3]</f> sedan kung Jojakin hade förts bort i fångenskap,


text:
kom HERRENS ord till prästen Hesekiel, Busis son, i kaldeernas land vid floden Kebar, och HERRENS hand kom där över honom.


text:
<pb/>Jag fick se en stormvind komma norrifrån, ett stort moln med flammande eld, och det omgavs av ett sken. Mitt i skenet syntes något som var likt glänsande metall,


text:
Deras ben var raka och deras fötter liknade fötterna på en kalv, och de glänste som skinande koppar.


text:
Deras vingar slöt sig intill varandra, och när de gick behövde de inte vända sig utan de gick alltid rakt fram.


text:
Deras ansikten liknade människoansikten, och alla fyra hade lejonansikten på högra sidan. På vänstra sidan hade alla fyra tjuransikten, och alla fyra hade örnansikten.


text:
Så var det med deras ansikten. Deras vingar var utbredda upptill. Varje väsen hade två vingar som de rörde vid varandra med och två som täckte deras kroppar.


text:
Till utseendet liknade väsendena eldsglöd som brann likt facklor medan elden rörde sig fram och tillbaka mellan dem. Den gav ett sken ifrån sig och blixtar for ut ur elden.


text:
Det såg ut som om hjulen var gjorda av något som liknade krysolit, och alla fyra var likadana. Ett hjul tycktes vara inuti ett annat hjul,


text:
Hjulringarna var höga och skrämmande, och på alla fyra var hjulringarna fullsatta med ögon runt omkring.


text:
När väsendena gick, gick också hjulen bredvid dem, och när de lyfte sig över jorden, lyfte sig också hjulen.


text:
Dit Anden ville gå, dit gick de, och hjulen lyfte sig tillsammans med dem, för väsendenas ande var i hjulen.


text:
När väsendena gick, gick också hjulen. När de stod stilla, stod också hjulen stilla. När de höjde sig upp från jorden, höjde sig också hjulen, ty väsendenas ande var i hjulen.


text:
<pb/>Över väsendenas huvuden syntes något som liknade ett himlavalv, likt underbar kristall, utspänt över deras huvuden.


text:
Under valvet var deras vingar utbredda rakt emot varandra. Varje väsen hade två vingar som täckte den ena sidan av kroppen, och två som täckte den andra sidan.


text:
När de gick, lät ljudet av deras vingar i mina öron som bruset av stora vatten, likt den Allsmäktiges röst, ett väldigt dån, likt dånet från en här. När de stod stilla, höll de sina vingar sänkta.


text:
<pb/>Ovanför valvet över deras huvuden syntes något som liknade en tron gjord av safirsten. På det som liknade en tron satt en gestalt som såg ut som en människa.


text:
Och jag såg något som liknade glänsande malm, omgivet runt omkring av något som liknade eld, från det som tycktes vara hans höfter och ända upp. Och neråt, från det som såg ut att vara hans höfter, såg jag något som såg ut som eld omgiven av ett sken.


text:
Skenet syntes runt omkring som bågen i skyn en regnig dag. Detta var den syn som liknade HERRENS härlighet. När jag såg den föll jag ner på mitt ansikte, och jag hörde rösten av någon som talade.


text:
När han talade till mig, kom Anden in i mig och reste mig upp på mina fötter. Och jag hörde honom tala till mig,


text:
han sade: "Du människobarn, jag sänder dig till Israels barn, till de avfälliga folken som har gjort uppror mot mig. De och deras fäder har syndat mot mig ända till denna dag.


text:
Till barnen med fräck uppsyn och med hårda hjärtan sänder jag dig, och du skall säga till dem: Så säger Herren, HERREN.


text:
Vare sig de lyssnar eller inte - ty de är ett upproriskt släkte - skall de ändå inse att en profet har varit ibland dem.


text:
Och du människobarn, frukta inte för dem och frukta inte för deras ord, fastän du omges av tistlar och törnen och bor bland skorpioner. Frukta inte för deras ord och förfäras inte för dem, ty de är ett upproriskt släkte.


text:
<pb/>Men du människobarn, hör vad jag talar till dig. Var inte upprorisk som detta upproriska släkte. Öppna din mun och ät vad jag ger dig."


text:
Han bredde ut den framför mig, och den var fullskriven på insidan och utsidan. Och där var klagosånger, suckan och jämmerrop uppskrivna.


text:
<pb/>Han sade till mig: "Du människobarn, ät vad du ser framför dig! Ät upp denna rulle och gå och tala till Israels hus."


text:
Han sade till mig: "Du människobarn, mätta din mage och fyll din buk med den rulle som jag nu ger dig." Jag åt, och den var söt som honung i min mun.


text:
inte till många folk med främmande språk och obegripligt tal som du inte förstår. Om jag sände dig till sådana skulle de lyssna på dig.


text:
Men Israels hus vill inte lyssna på dig, ty de vill inte lyssna på mig. Hela Israels hus har hårda pannor och förhärdade hjärtan.


text:
Jag gör din panna hård som diamant, hårdare än flinta. Frukta inte för dem och bli inte förskräckt, ty de är ett upproriskt släkte."


text:
Och han sade till mig: "Du människobarn, allt vad jag talar till dig skall du ta till ditt hjärta och höra med dina öron.


text:
Gå till dina landsmän i fångenskapen och säg till dem: Så säger Herren, HERREN - vare sig de lyssnar eller inte."


text:
<pb/>Anden lyfte mig upp, och jag hörde bakom mig ljudet av ett väldigt dån: "Lovad vare HERRENS härlighet i hans boning!"


text:
Jag hörde ljudet av väsendenas vingar som rörde sig mot varandra och dessutom ljudet från hjulen, ett väldigt dån.


text:
Anden lyfte upp mig och tog tag i mig, och jag fördes bort, bedrövad och upprörd i min ande, och HERRENS hand var stark över mig.


text:
Jag kom till dem som förts bort till Tel-Abib, de som bodde vid floden Kebar. Jag slog mig ner där de satt och stannade där bland dem i sju dagar, djupt bedrövad.


text:
"Du människobarn, jag har satt dig till väktare för Israels hus, för att du på mina vägnar skall varna dem, när du hör ett ord från min mun.


text:
När jag säger till den ogudaktige: Du skall dö, och du inte varnar honom och inte säger något för att varna den ogudaktige för hans ogudaktiga väg och så rädda hans liv, då skall den ogudaktige dö i sin missgärning, men hans blod skall jag utkräva av din hand.


text:
Men om du varnar den ogudaktige och han ändå inte vänder om från sin ogudaktighet eller sin ogudaktiga väg, då skall han dö i sin missgärning, men du har räddat din själ.


text:
Och när en rättfärdig man vänder om från sin rättfärdighet och gör det som är orätt, då skall jag lägga en stötesten i hans väg och han skall dö. Om du då inte har varnat honom skall han dö i sin synd. Man skall inte komma ihåg de rättfärdiga gärningar han tidigare har gjort, men jag skall utkräva hans blod av din hand.


text:
Men om du varnar den rättfärdige för att synda och han avhåller sig från synd, då skall han få leva därför att han lät varna sig, och själv har du räddat ditt liv."


text:
<pb/>HERRENS hand kom över mig där, och han sade till mig: "Stig upp och gå ut på slätten. Där skall jag tala med dig."


text:
Då steg jag upp och gick ut på slätten, och se, där stod HERRENS härlighet, lik den härlighet jag såg vid floden Kebar. Och jag föll ner på mitt ansikte.


text:
Anden kom då in i mig och reste mig upp på mina fötter. HERREN talade med mig och sade: "Gå och stäng in dig i ditt hus.


text:
Och du människobarn, se, man skall lägga bojor på dig och binda dig med dem, så att du inte kan gå ut bland de andra.


text:
Jag skall låta din tunga fastna vid din gom så att du blir stum och inte kan bestraffa dem, ty de är ett upproriskt släkte.


text:
Men när jag talar med dig skall jag öppna din mun, och du skall säga till dem: Så säger Herren, HERREN. Den som vill lyssna han må lyssna, och den som inte vill, han får låta bli, ty de är ett upproriskt folk."


text:
<pb/>"Du människobarn, tag en lertavla, lägg den framför dig och rita en stad på den, nämligen Jerusalem.


text:
Belägra den och bygg torn mot den. Kasta upp vallar mot den, håll trupper i beredskap runt den och sätt upp murbräckor mot den från alla håll.


text:
Och tag en järnplåt och sätt upp den som en järnmur mellan dig och staden. Vänd sedan ditt ansikte mot den och håll den belägrad och anfall den. Detta skall vara ett tecken för Israels hus.


text:
<pb/>Och du skall lägga dig på vänstra sidan och lägga Israels folks missgärning på dig. Lika många dagar som du ligger så, skall du bära på deras missgärning.


text:
Jag skall lägga deras missgärningsår på dig. De skall motsvaras av samma antal dagar, trehundranittio dagar. Så skall du bära Israels folks missgärning.


text:
När du har fullgjort dem, skall du för andra gången lägga dig, nu på högra sidan, och bära Juda folks missgärning under fyrtio dagar, en dag för varje år. Jag har tilldelat dig en dag för varje år.


text:
Mot det belägrade Jerusalem skall du vända ditt ansikte och din nakna arm, och du skall profetera mot det.


text:
Och se, jag skall lägga bojor på dig, så att du inte kan vända dig från den ena sidan till den andra, förrän dina belägringsdagar är slut.


text:
<pb/>Tag vete, korn, bönor, linsärter, hirs och spältvete och lägg detta i samma kärl och baka bröd åt dig av det. Lika många dagar som du ligger på sidan, alltså trehundranittio dagar, skall du äta det.


text:
Den mat du skall äta skall vägas upp, tjugo siklar för varje dag. Du skall äta den på bestämda tider.


text:
HERREN tillade: "På samma sätt skall Israels barn äta sitt orena bröd bland hednafolken, dit jag skall driva bort dem."


text:
<pb/>Men jag svarade: "O, Herre, HERRE! Se, jag har aldrig blivit orenad. Från min ungdom ända tills nu har jag aldrig ätit något självdött eller ihjälrivet djur, och orent kött har aldrig kommit i min mun."


text:
Då sade han till mig: "Se, jag ger dig kogödsel i stället för människoavföring, och du skall grädda ditt bröd över den."


text:
Han sade vidare till mig: "Du människobarn, se, jag skall skapa brist på bröd i Jerusalem, och man skall äta bröd efter vikt och med oro, och dricka vatten efter mått och med förfäran.


text:
De skall sakna bröd och vatten och gripas av förskräckelse, den ene efter den andre, och tyna bort i sin missgärning."


text:
<pb/>"Du människobarn, tag ett skarpt svärd och använd det som rakkniv och raka med det ditt huvud och ditt skägg. Tag sedan en våg och dela upp håret.


text:
En tredjedel skall du bränna upp i eld mitt i staden, när belägringsdagarna är slut. En tredjedel skall du ta och slå med svärdet runt omkring staden, och en tredjedel skall du strö ut för vinden, ty jag skall låta ett svärd dra ut efter dem.


text:
Av dessa strån skall du sedan kasta några i elden och bränna upp dem. Från dem skall en eld gå ut över hela Israels folk.


text:
<pb/>Så säger Herren, HERREN: Detta är Jerusalem som jag har satt mitt ibland hednafolken med länder runt omkring.


text:
Men staden har i sin ondska satt sig upp mot mina bud mer än folken, och mot mina stadgar mer än länderna runt omkring, ty de har förkastat mina bud och inte följt mina stadgar.


text:
Därför säger Herren, HERREN så: Ni har varit värre än hednafolken runt omkring er och inte levt efter mina lagar och inte följt mina bud, ni har inte ens följt lagarna hos de folk som bor runt omkring er.


text:
Därför säger Herren, HERREN så: Se, jag, jag själv är emot dig. Jag skall utföra min dom mitt ibland er inför ögonen på folken.


text:
För dina vidrigheters skull skall jag göra med dig vad jag aldrig tidigare har gjort och aldrig mer skall göra.


text:
Därför skall föräldrar hos dig äta sina barn, och barn sina föräldrar. Jag skall utföra min dom mot dig, och alla som blir kvar av dig skall jag strö ut för vinden.


text:
Så sant jag lever, säger Herren, HERREN: Därför att du har orenat min helgedom med alla dina vidrigheter och alla dina avgudar, skall jag rensa bort dig. Jag skall inte visa skonsamhet eller medlidande.


text:
En tredjedel av dig skall dö av pest och förgås av hunger. En tredjedel skall falla för svärd runt omkring dig. En tredjedel skall jag strö ut för vinden och låta ett svärd dra ut efter dem.


text:
Min vrede skall bli uttömd, och jag skall stilla min förbittring på dem och så få min hämnd. De skall inse att jag, HERREN, har talat i min nitälskan när jag uttömmer min vrede över dem.


text:
<pb/>Jag skall låta dig bli en ödemark och en skam bland folken runt omkring dig, inför alla som går förbi.


text:
Du skall bli till skam och hån, till varning och skräck för folken runt omkring dig, när jag håller dom med vrede och förbittring och svåra straff. Jag, HERREN, har talat.


text:
När jag sänder hungerns onda pilar, fördärvets pilar, då sänder jag dem för att fördärva er. Jag skall låta er hunger bli allt värre och förstöra livsuppehället för er.


text:
Och jag skall sända över er hungersnöd och vilda djur, som skall döda era barn. Pest och blodsutgjutelse skall drabba dig, och svärd skall jag låta komma över dig. Jag, HERREN, har talat."


text:
och säg: Ni Israels berg, hör Herrens, HERRENS ord: Så säger Herren, HERREN till bergen och höjderna, till bäckarna och dalarna: Se, jag, jag själv skall låta svärdet komma över er och förstöra era offerhöjder.


text:
Era altaren skall förstöras och era solstoder smulas sönder, och jag skall låta era slagna falla inför era avgudar.


text:
Jag skall låta de döda kropparna av Israels barn ligga inför deras avgudar, och jag skall strö ut era ben runt omkring era altaren.


text:
Var ni än bor skall städerna bli öde och offerhöjderna ödelagda. Era altaren skall stå öde och förstörda och era avgudar slås sönder och få ett slut. Era solstoder skall bli nerhuggna och era verk utplånade.


text:
<pb/>Men jag skall låta några leva kvar. När ni blir kringspridda i länderna, skall somliga av er räddas undan svärdet ute bland folken.


text:
De av er som räddas skall tänka på mig bland hednafolken där de är i fångenskap, när jag har krossat deras trolösa hjärtan som vikit av ifrån mig och deras ögon som trolöst skådade efter sina avgudar. De skall avsky sig själva för det onda de har gjort med alla sina vidrigheter.


text:
Och de skall inse att jag är HERREN. Det är inte ett tomt ord att jag skall låta denna olycka komma över dem.


text:
<pb/>Så säger Herren, HERREN: Slå ihop dina händer och stampa med fötterna och ropa ve över alla usla vidrigheter bland Israels folk. Genom svärd, hunger och pest skall de falla.


text:
Den som är långt borta skall dö av pest, och den som är nära skall falla för svärd, och den som blir kvar och blir bevarad skall dö av hunger. Så skall jag ösa ut min vrede över dem.


text:
Ni skall inse att jag är HERREN, när deras slagna män ligger där mitt ibland sina avgudar, runt omkring sina altaren, på alla höga kullar, på alla bergstoppar, under alla gröna träd och under alla lummiga terebinter, överallt där de har låtit en ljuvlig doft stiga upp till alla sina avgudar.


text:
Jag skall räcka ut min hand mot dem och göra landet, var de än bor, mer öde och tomt än öknen vid Dibla. De skall då inse att jag är HERREN."


text:
"Du människobarn, så säger Herren, HERREN till Israels land: Slutet kommer! Ja, slutet kommer över landets fyra hörn.


text:
Nu kommer slutet över dig, ty jag skall sända min vrede mot dig och döma dig efter dina gärningar och låta alla dina vidrigheter drabba dig.


text:
Jag skall inte skona dig och inte ha något förbarmande. Jag skall låta dina gärningar drabba dig och dina vidrigheter vara mitt ibland dig. Och ni skall inse att jag är HERREN.


text:
Nu är det din tur att dömas, du som bor här i landet. Din stund kommer, förvirringens dag är nära, då inget skörderop mer skall höras på bergen.


text:
Jag skall snart utgjuta min förbittring över dig och ösa ut min vrede över dig och döma dig efter dina gärningar och låta alla dina vidrigheter komma över dig.


text:
Jag skall inte skona dig och inte ha något förbarmande. Jag skall ge dig efter dina gärningar och de avskyvärda ting som finns hos dig. Och ni skall inse att det är jag, HERREN, som slår.


text:
<pb/>Se, dagen är inne! Den har kommit! Tidsfristen har löpt ut. Riset blomstrar, övermodet grönskar.


text:
Våldet har växt till ett ondskans ris. Det blir inget kvar av dem, ingen från deras hop, inget av deras rikedom, deras härlighet försvinner.


text:
Stunden kommer, dagen närmar sig. Köparen skall inte glädja sig och säljaren inte sörja, ty brinnande vrede drabbar hela deras hop.


text:
Säljaren får inte vända tillbaka till det han har sålt, även om de skulle förbli bland de levande. Ty profetian om hela deras hop skall inte tas tillbaka, och ingen som lever i synd kommer att rädda sitt liv.


text:
Man blåser i hornet och gör sig redo, men ingen drar ut till strid. Ty min brinnande vrede drabbar hela hopen.


text:
<pb/>Ute härjar svärdet och inne pest och hungersnöd. Den som är ute på marken dör genom svärdet, den som är i staden dukar under av hungersnöd och pest.


text:
Men de som undkommer skall fly till bergen och vara som bergklyftornas duvor, som alla jämrar sig, var och en för sin missgärnings skull.


text:
Människorna skall klä sig i säcktyg, och förfäran skall drabba dem. I allas ansikten skall skam synas, och alla huvuden skall rakas.


text:
De skall kasta ut sitt silver på gatorna och betrakta sitt guld som orent. Silvret och guldet skall inte kunna rädda dem på HERRENS vredes dag. De skall inte kunna mätta sig med det eller fylla sin buk med det, ty det har för dem varit en orsak till synd.


text:
Dess vackra glans använde de till högfärd, och de gjorde sina avskyvärda bilder och avgudar av det. Därför skall jag göra det till orenhet för dem.


text:
Jag skall ge det som byte i främlingars hand och som rov åt de ogudaktiga på jorden, för att de skall vanhelga det.


text:
Jag skall vända mitt ansikte från dem, så att man får vanhelga min dyrbara boning. Våldsmän skall dra in där och vanhelga den.


text:
Jag skall låta de ogudaktigaste hednafolk komma och ta över deras hus. Så skall jag göra slut på de fräckas övermod, och deras helgedomar skall bli vanhelgade.


text:
Den ena olyckan skall komma efter den andra, det ena sorgebudet skall följa det andra. Man skall tigga profeterna om syner, prästerna skall komma till korta med sin undervisning och de äldste med sina råd.


text:
Kungen skall sörja, furstarna skall klä sig i förskräckelse och folket i landet skall stå med darrande händer. Jag skall ge dem efter deras gärningar och döma dem efter deras egna domar. De skall då inse att jag är HERREN."


text:
<pb/>När jag i det sjätte året, på femte dagen i sjätte månaden,<f>[4]</f> satt i mitt hus och de äldste i Juda satt hos mig, kom Herrens, HERRENS hand över mig.


text:
Och jag såg där en gestalt som till utseendet liknade en eld. Från det som såg ut att vara hans höfter och neråt var eld. Men från hans höfter och uppåt syntes något som liknade strålande ljus och var som glänsande metall.


text:
Han räckte ut något som liknade en hand och tog tag i en lock av mitt hår, och Anden lyfte mig upp mellan himmel och jord. I syner från Gud förde han mig till Jerusalem, till den inre förgårdens port som vetter åt norr, där avgudabilden som uppväckt Guds vrede hade sin plats.


text:
Han sade till mig: "Du människobarn, lyft nu upp dina ögon mot norr." När jag lyfte mina ögon mot norr, fick jag vid själva ingången norr om altarporten se den avgudabild som hade väckt Guds vrede.


text:
Han sade till mig: "Du människobarn, ser du vad de gör? Det är mycket vidriga ting som Israels hus här bedriver så att jag måste lämna min helgedom. Men du skall få se mer och än värre vidrigheter."


text:
Han sade till mig: "Du människobarn, bryt igenom väggen." Då bröt jag igenom den och fick nu se en dörr.


text:
När jag kom in, fick jag se alla slags bilder av vidriga kräldjur och fyrfotadjur liksom Israels folks alla avgudar inristade runt omkring på väggarna.


text:
Framför dem stod sjuttio av de äldste i Israel, och Jaasanja, Safans son, stod mitt ibland dem. Var och en av dem hade sitt rökelsekar i handen, och ljuvlig doft steg upp från rökelsemolnet.


text:
<pb/>Han sade till mig: "Du människobarn, ser du vad de äldste i Israels hus sysslar med i mörkret, var och en i sin avgudakammare? De säger: HERREN ser oss inte, HERREN har övergett landet."


text:
Och han förde mig fram mot ingången till norra porten på HERRENS hus, och se, kvinnor satt där och begrät Tammus.<f>[5]</f>


text:
<pb/>Han sade till mig: "Ser du detta, du människobarn? Men du skall få se ännu vidrigare avgudadyrkan än detta."


text:
<pb/>Så förde han mig till den inre förgården till HERRENS hus. Och där, vid ingången till HERRENS tempel, mellan förhuset och altaret, stod omkring tjugofem män. De vände ryggen åt HERRENS tempel och ansiktet åt öster och tillbad solen i öster.


text:
Han sade till mig: "Ser du detta, du människobarn? Är det inte nog för Juda hus att bedriva de vidrigheter de har bedrivit här, eftersom de också har fyllt landet med våld och ännu mer väckt min vrede? Se hur de sätter kvisten för näsan!


text:
Därför skall jag också handla i vrede. Jag skall inte skona dem och inte ha något förbarmande. Även om de ropar högt i öronen på mig, skall jag ändå inte lyssna till dem."


text:
<pb/>Jag hörde honom ropa med hög röst: "Kom hit, ni som skall straffa staden, var och en med sitt förstörelsevapen i handen."


text:
Då kom sex män från övre porten, den som vetter mot norr, och var och en hade sin stridshammare i handen. Bland dem fanns en man som var klädd i linnekläder och hade ett skrivdon vid sin höft. De kom och ställde sig vid sidan av kopparaltaret.


text:
Härligheten från Israels Gud hade lyft sig från keruben som den vilade på och flyttat sig till tempelhusets tröskel och ropade nu till mannen som var klädd i linnekläderna och som hade skrivdonet vid sin höft.


text:
HERREN sade till honom: "Gå mitt igenom Jerusalems stad och sätt ett tecken<f>[6]</f> på pannan på de män som suckar och jämrar sig över alla de vidrigheter som bedrivs därinne."


text:
<pb/>Till de andra hörde jag honom säga: "Följ honom in i staden och slå folket. Visa ingen skonsamhet och ha inget förbarmande!


text:
Döda åldringar, unga män, unga kvinnor, späda barn och vuxna kvinnor. Ni skall döda för att förgöra, men inte röra någon som har tecknet på sig. Börja vid min helgedom." Då började de med de äldste som stod framför tempelhuset.


text:
Han sade till dem: "Orena tempelbyggnaden och fyll förgårdarna med slagna. Drag ut!" Och de drog ut och slog folket i staden.


text:
När de slog folket blev jag ensam kvar och jag föll då ner på mitt ansikte och ropade: "O, Herre, HERRE, vill du förgöra allt som är kvar av Israel, när du utgjuter din vrede över Jerusalem?"


text:
Han sade till mig: "Den missgärning som folket i Israel och Juda har begått är mycket, mycket stor. Landet är fullt av blodskulder och staden är full av lagöverträdelse. Ty de säger: HERREN har övergett landet, HERREN ser det inte.


text:
Därför skall inte heller jag visa något medlidande eller förbarmande, utan jag skall låta deras gärningar komma över deras egna huvuden."


text:
<pb/>Mannen som var klädd i linnekläderna och hade skrivdonet vid sin höft kom nu tillbaka och meddelade: "Jag har gjort som du befallde mig."


text:
<pb/>Jag fick se att på fästet över kerubernas huvuden fanns något som såg ut att vara av safirsten och till formen liknade en tron. Den syntes över keruberna.


text:
HERREN sade till mannen som var klädd i linnekläderna: "Gå in mellan hjulen, in under keruben och fyll dina händer med eldsglöd från platsen mellan keruberna och strö ut dem över staden." Och jag såg honom gå.


text:
<pb/>Keruberna stod till höger om huset när mannen gick in, och ett moln uppfyllde den inre förgården.


text:
Men HERRENS härlighet höjde sig från keruben och flyttade sig till husets tröskel. Huset uppfylldes av molnet och förgården av glansen från HERRENS härlighet.


text:
Dånet av kerubernas vingar hördes ända till den yttre förgården. Det var som Gud den Allsmäktiges röst då han talar.


text:
När han befallde mannen som var klädd i linnekläderna att hämta eld från platsen mellan hjulen, inne mellan keruberna, gick han in och ställde sig bredvid ett av hjulen.


text:
Då räckte en av keruberna ut sin hand mellan de andra keruberna till elden, som brann mellan dem, och tog av elden och lade i händerna på honom som var klädd i linnekläderna, och han tog elden och gick ut.


text:
Jag fick då se fyra hjul stå invid dem, ett hjul vid var kerub. Hjulen liknade gnistrande krysolitsten.


text:
När keruberna skulle gå, kunde de gå åt alla fyra sidorna. De behövde inte vända sig när de gick, för åt det håll huvudet vände sig, gick de andra efter, utan att de behövde vända sig när de gick.


text:
Hela deras kropp, deras rygg, deras händer och vingar, ja, till och med deras fyra hjul, var fulla med ögon runt omkring.


text:
Var och en av keruberna hade fyra ansikten. Det första ansiktet var en kerubs ansikte, det andra en människas, det tredje ett lejons och det fjärde en örns ansikte.


text:
När keruberna gick, gick också hjulen bredvid dem, och när keruberna lyfte sina vingar för att höja sig över jorden, skilde sig inte hjulen ifrån dem.


text:
När de stod stilla, stod också hjulen stilla, och när de höjde sig, höjde sig också hjulen, för väsendenas ande var i hjulen.


text:
Då såg jag hur keruberna lyfte sina vingar och höjde sig över jorden, och när de begav sig i väg var hjulen med dem. De stannade vid ingången till östra porten av HERRENS hus, och härligheten från Israels Gud vilade över dem.


text:
Det var samma väsen som jag hade sett under Israels Gud vid floden Kebar, och jag förstod att det var keruber.


text:
Var och en hade fyra ansikten och fyra vingar, och under deras vingar var något som liknade människohänder.


text:
Deras ansikten var likadana som de ansikten jag hade sett vid floden Kebar. Så såg de ut och sådana var de. De gick alla rakt fram.


text:
<pb/>Sedan lyfte Anden upp mig och förde mig till östra porten av HERRENS hus, den som ligger mot öster. Och se, vid ingången till porten befann sig tjugofem män. Bland dem såg jag Jaasanja, Assurs son, och Pelatja, Benajas son, ledare bland folket.


text:
Då sade han till mig: "Du människobarn, det är dessa män som tänker ut ont och ger onda råd här i staden.


text:
<pb/>Då föll HERRENS Ande över mig, och han sade till mig: "Säg: Så säger HERREN: Detta är vad ni tänker, ni av Israels hus, det som stiger upp i ert sinne känner jag till.


text:
Därför säger Herren, HERREN så: Kropparna av dem som ni har slagit i staden, de är köttet, och staden är grytan. Men er skall jag föra bort därifrån.


text:
Ni skall falla för svärdet. Vid Israels gräns skall jag döma er. Och ni skall inse att jag är HERREN.


text:
Staden skall inte vara en gryta för er, och ni skall inte vara köttet i den. Jag skall döma er vid Israels gräns.


text:
Och ni skall inse att jag är HERREN och att ni inte har följt mina stadgar och inte gjort efter mina bud utan levt efter lagarna hos de hednafolk som bor runt omkring er."


text:
<pb/>Medan jag profeterade på detta sätt, dog Pelatja, Benajas son. Då föll jag ner på mitt ansikte och ropade med hög röst: "O, Herre, HERRE, vill du helt och hållet göra slut på återstoden av Israel?"


text:
"Du människobarn, det är till dina bröder, ja, dina egna bröder, dina nära släktingar och till hela Israels hus som Jerusalems invånare säger: Håll er borta från HERREN. Det är vi som fått landet till egendom.


text:
Därför skall du säga: Så säger Herren, HERREN: Fastän jag förde dem långt bort bland hednafolken och spred ut dem i främmande länder, blev jag en tid en helgedom för dem i de länder dit de hade kommit.


text:
Därför skall du säga: Så säger Herren, HERREN: Jag skall samla er från folken och föra er tillbaka från de länder dit ni har blivit kringspridda, och jag skall ge er Israels land.


text:
<pb/>När de har kommit dit, skall de skaffa bort alla avskyvärda avgudar och alla vidrigheter som finns där.


text:
Jag skall ge dem ett och samma hjärta, och en ny ande skall jag lägga i deras bröst. Jag skall ta bort stenhjärtat ur deras kropp och ge dem ett hjärta av kött,


text:
för att de skall vandra efter mina stadgar och hålla mina bud och följa dem. De skall vara mitt folk, och jag skall vara deras Gud.


text:
Men då det gäller dem som vandrar efter sina hjärtans vidrigheter och följer sina vämjeliga avgudar, skall jag låta det de gjort komma över deras huvuden, säger Herren, HERREN."


text:
<pb/>Då lyfte keruberna sina vingar och hjulen följde dem, och härligheten från Israels Gud var över dem.


text:
Men Anden lyfte mig upp och i en syn från Guds Ande förde han mig till de bortförda i Kaldeen. Sedan försvann den syn jag hade fått se.


text:
"Du människobarn, du bor mitt ibland ett upproriskt folk. De har ögon att se med, men ser inte. De har öron att höra med, men hör inte, eftersom de är ett upproriskt folk.


text:
Du människobarn, gör dig i ordning för att gå i landsflykt. Gå i landsflykt inför deras ögon på ljusa dagen, vandra bort från din plats till en annan ort inför dem. Kanske skall de då inse att de är ett upproriskt folk.


text:
För ut ditt bohag på ljusa dagen inför deras ögon, som om du skulle gå i landsflykt. Ge dig i väg på kvällen så att de ser dig, så som landsflyktiga gör.


text:
Lyft sedan upp det på axeln inför deras ögon och för bort det när det har blivit mörkt. Täck över ditt ansikte, så att du inte ser landet, ty jag gör dig till ett tecken för Israels hus."


text:
<pb/>Jag gjorde som jag hade blivit tillsagd. På ljusa dagen förde jag ut mitt bohag, som om jag skulle gå i landsflykt. På kvällen gjorde jag med handen en öppning i väggen, och när det hade blivit mörkt förde jag ut mina saker genom den och bar dem på axeln inför deras ögon.


text:
Svara dem då: Så säger Herren, HERREN: Detta budskap gäller fursten i Jerusalem och alla dem av Israels hus som är i staden.


text:
Säg: Jag är ett tecken för er. Såsom jag har gjort, så skall det gå dem. De skall vandra bort i landsflykt och fångenskap.


text:
Fursten som de har ibland sig skall lyfta upp sin börda på axeln och dra ut i mörkret. Man skall göra en öppning i väggen och ta sig ut genom den. Fursten skall täcka över sitt ansikte, så att han inte ser landet.


text:
Jag skall breda ut mitt nät över honom, och han skall bli fångad i min snara. Jag skall föra honom till Babel i kaldeernas land, som han dock inte skall se, och där skall han dö.


text:
Alla som är omkring honom för att hjälpa honom och alla hans trupper skall jag skingra för vinden, och jag skall låta svärdet dra ut efter dem.


text:
De skall inse att jag är HERREN, när jag skingrar dem bland folken och sprider ut dem i främmande länder.


text:
Men några få av dem skall jag låta bli kvar efter svärd, hungersnöd och pest, för att de skall kunna berätta om alla de avskyvärda ting de bedrivit för de folk som de kommer till. De skall då inse att jag är HERREN."


text:
Säg till folket i landet: Så säger Herren, HERREN om Jerusalems invånare i Israels land: De skall äta sitt bröd med oro och dricka sitt vatten med förfäran. Landet skall bli plundrat på allt som finns där på grund av våldet från alla som bor där.


text:
De städer som är bebodda skall läggas öde och landet skall bli en ödemark. Ni skall då inse att jag är HERREN."


text:
"Du människobarn, vad är det för ett ordspråk ni har i Israels land som lyder: Tiden går och det blir ingenting av alla profetsynerna?


text:
Säg därför till dem: Så säger Herren, HERREN: Jag skall göra slut på det ordspråket, så att man inte mer skall använda det i Israel. Tala i stället så till dem: Tiden är nära då alla profetsynerna skall fullbordas.


text:
Ty jag, HERREN, skall tala. Det ord jag talar skall ske, utan dröjsmål. Ja, du upproriska folk, i era dagar skall jag tala ett ord och låta det bli verklighet, säger Herren, HERREN."


text:
"Du människobarn, se, Israels hus säger: Den syn han skådar gäller dagar långt borta. Han profeterar om avlägsna tider.


text:
Säg därför till dem: Så säger Herren, HERREN: Ingenting av det jag har talat skall längre fördröjas. Vad jag har sagt skall ske, säger Herren, HERREN."


text:
"Du människobarn, profetera mot Israels profeter som profeterar. Säg till dem som profeterar efter sitt eget hjärta: Hör HERRENS ord!


text:
Så säger Herren, HERREN: Ve över de dåraktiga profeter som följer sin egen ande utan att ha skådat någonting!


text:
Ni har inte trätt fram i rämnorna och byggt upp muren omkring Israels hus, så att det kan bestå i striden på HERRENS dag.


text:
De har skådat lögn och falska spådomar. De säger: "Så säger HERREN ". Men HERREN har inte sänt dem, och ändå hoppas de att deras ord skall gå i uppfyllelse.


text:
Var det inte falska syner ni skådade och lögnaktiga spådomar ni uttalade när ni sade: "Så säger HERREN ", fastän jag inte hade talat något sådant?


text:
<pb/>Därför säger Herren, HERREN så: Eftersom ni talar falskhet och skådar lögn, är jag emot er, säger Herren, HERREN.


text:
Min hand skall drabba profeterna, som skådar falskhet och spår lögn. De skall inte få plats i mitt folks församling och inte tas upp i förteckningen över Israels hus och till Israels land skall de inte komma. Ni skall då inse att jag är Herren, HERREN.


text:
Just därför att de leder mitt folk vilse när de säger: "Allt står väl till", trots att allt inte står väl till, och eftersom de, när någon bygger en mur, bestryker den med vit kalk,


text:
därför skall du säga till dessa vitkalkare att muren skall falla. Ett slagregn skall komma, och ni hagelstenar, ni skall falla, ja, en stormvind skall bryta lös!


text:
Och se, när muren har fallit, skall man då inte säga till er: Var är nu vitkalkningen som ni strök på?


text:
<pb/>Därför säger Herren, HERREN så: Jag skall i min vrede låta en stormvind bryta lös, och i min förbittring låta ett slagregn komma, och i min vrede hagelstenar, så att muren förstörs.


text:
Jag skall riva ner muren som ni vitkalkade och jämna den med marken, så att grunden ligger bar. När den faller, skall ni gå under därinne. Och ni skall inse att jag är HERREN.


text:
Jag skall tömma ut min vrede över muren och på dem som har vitkalkat den, och så skall jag säga till er: Muren finns inte mer och inte heller de som vitkalkat den,


text:
de profeter i Israel som profeterade om Jerusalem och skådade syner att allt stod väl till, fast allt inte stod väl till, säger Herren, HERREN.


text:
<pb/>Och du, människobarn, vänd ditt ansikte mot ditt folks döttrar, som profeterar ur sina egna hjärtan. Profetera mot dem och säg:


text:
Så säger Herren, HERREN: Ve de kvinnor som syr bindlar till alla handleder och gör slöjor till alla huvuden för att snärja människor! Ni vill snärja mitt folk men behålla er själva vid liv!


text:
För några nävar korn och några bitar bröd vanärar ni mig bland mitt folk, genom att ni dödar människor som inte skall dö, och låter människor leva som inte skall leva. Ni ljuger för mitt folk, som gärna lyssnar på lögn.


text:
<pb/>Därför säger Herren, HERREN så: Se, jag är emot era bindlar, som ni snärjer människor med som om de vore fåglar, och jag skall slita dem från era armar. Jag skall släppa de människor som ni har fångat som fåglar.


text:
Jag skall slita sönder era slöjor och befria mitt folk ur er hand, och de skall inte mer vara ett byte för er. Ni skall då inse att jag är HERREN.


text:
Genom era lögner har ni gjort den rättfärdige modlös, honom som jag inte vill bedröva, men ni har styrkt den ogudaktige så att han inte vänder om från sin onda väg och räddar sitt liv.


text:
Därför skall ni inte mer skåda falska syner och bedriva spådom, utan jag skall befria mitt folk ur er hand. Och ni skall inse att jag är HERREN."


text:
"Du människobarn, dessa män har låtit sina eländiga avgudar få insteg i sina hjärtan och har ställt upp framför sig sådant som förleder dem till synd. Skulle jag verkligen låta sådana fråga mig till råds?


text:
Säg därför till dem: Så säger Herren, HERREN: Var och en av Israels hus som släpper in eländiga avgudar i sitt hjärta och ställer upp framför sig det som förleder honom till synd och sedan kommer till profeten, honom skall jag, HERREN, ge svar efter vad han förtjänar för sina många avgudars skull.


text:
Så skall jag gripa Israels folk i hjärtat, därför att de alla har vikit bort från mig genom sina avgudar.


text:
Säg därför till Israels hus: Så säger Herren, HERREN: Vänd om och vänd er bort från era avgudar, vänd er bort från alla era vidrigheter!


text:
Ty om någon av Israels hus eller av främlingarna som bor i Israel viker bort från mig och ger rum för avgudar i hjärtat och ställer upp framför sig det som förleder till synd, och sedan kommer till profeten för att fråga mig, honom skall jag, HERREN, själv svara.


text:
Jag skall vända mitt ansikte mot den mannen och göra honom till ett tecken och till ett ordspråk och utrota honom ur mitt folk. Och ni skall inse att jag är HERREN.


text:
<pb/>Om profeten är förledd och ger svar, så har jag, HERREN, låtit den profeten bli förledd. Jag skall räcka ut min hand mot honom och utrota honom ur mitt folk Israel.


text:
detta för att Israels hus inte mer skall föras vilse och inte mer orena sig med alla sina överträdelser. De skall vara mitt folk, och jag skall vara deras Gud, säger Herren, HERREN."


text:
"Du människobarn, om ett land syndade mot mig genom att handla trolöst, då skulle jag räcka ut min hand mot det och skapa brist på bröd och sända hungersnöd över det och där utrota både människor och djur.


text:
Om då dessa tre män fanns i landet: Noa, Daniel och Job, så skulle de genom sin rättfärdighet rädda endast sina egna liv, säger Herren, HERREN.


text:
Om jag lät vilda djur dra fram genom landet och göra det folktomt så att det blev så öde att ingen vågade färdas där för djurens skull,


text:
då skulle, så sant jag lever, säger Herren, HERREN, dessa tre män, om de fanns där, varken kunna rädda sina söner eller sina döttrar. Endast de själva skulle räddas, men landet skulle bli öde.


text:
<pb/>Eller om jag lät svärdet drabba det landet, och sade: "Svärd, far fram genom landet!", och jag på det sättet utrotade både människor och djur ur det,


text:
så skulle, så sant jag lever, säger Herren, HERREN, dessa tre män, om de befann sig i landet, varken kunna rädda sina söner eller sina döttrar. Endast de själva skulle räddas.


text:
Eller om jag sände pest i det landet och utgöt min vrede i blod över det för att utrota både människor och djur ur det,


text:
och om då Noa, Daniel och Job fanns där, så skulle de, så sant jag lever, säger Herren, HERREN, varken kunna rädda son eller dotter. De skulle genom sin rättfärdighet rädda endast sina egna liv.


text:
<pb/>Därför säger Herren, HERREN: Hur mycket värre blir det inte, när jag sänder mina fyra svåra straffdomar: svärd, hungersnöd, vilddjur och pest över Jerusalem för att där utrota både människor och djur.


text:
Men se, några skall räddas och bli kvar, både söner och döttrar, och de skall föras bort. De skall komma hit till er, och när ni får se hur de lever och handlar skall ni finna tröst för den olycka som jag har låtit komma över Jerusalem, ja, för allt som jag har låtit komma över staden.


text:
De skall vara er till tröst, när ni ser hur de lever och handlar. Ni skall då inse att jag inte utan orsak har gjort allt vad jag har gjort mot Jerusalem, säger Herren, HERREN."


text:
<pb/><t>"Du människobarn,</t> <t>på vilket sätt är vinstockens trä förmer än allt annat trä,</t> <t>de grenar som finns på träden i skogen?</t>


text:
<t>Tar man virke av den</t> <t>för att göra något nyttigt?</t> <t>Gör man ens en pinne av den</t> <t>för att på den hänga upp något?</t>


text:
<t>Nej, man ger den till mat åt elden.</t> <t>När dess båda ändar har blivit förtärda av eld,</t> <t>och delen däremellan blivit svedd,</t> <t>duger den då till något nyttigt?</t>


text:
<t>Inte ens när den ännu var oskadd</t> <t>kunde man göra något nyttigt av den.</t> <t>Hur mycket mindre kan den användas till något nyttigt,</t> <t>då elden förtärt den och bränt den!</t>


text:
<t>Därför säger Herren, HERREN:</t> <t>Som jag gör med en vinstock bland skogens träd,</t> <t>när jag ger den till bränsle åt elden,</t> <t>så skall jag göra med Jerusalems invånare.</t>


text:
<t>Jag skall vända mitt ansikte mot dem.</t> <t>De har kommit ut ur elden,</t> <t>men elden skall förtära dem.</t> <t>Ni skall inse att jag är HERREN,</t> <t>när jag vänder mitt ansikte mot dem.</t>


text:
<t>Jag skall göra landet till en ödemark,</t> <t>därför att de har handlat trolöst,</t> <t>säger Herren, HERREN."</t>


text:
och säg: Så säger Herren, HERREN till Jerusalem: Från Kanaans land kommer du och där är du född. Din far var en amoré och din mor en hetitisk kvinna.


text:
När du föddes skar ingen av din navelsträng, du blev inte tvättad ren med vatten och inte heller ingniden med salt och lindad.


text:
Ingen såg på dig med så mycket medlidande att han ville göra något sådant med dig eller förbarma sig över dig, utan man kastade ut dig på öppna fältet. Så frånstötande var du den dag du föddes.


text:
<pb/>När jag gick förbi där du låg och såg dig sprattla i ditt blod, sade jag till dig där du låg i ditt blod: "Du skall få leva!" Ja, jag sade till dig där du låg i ditt blod: "Du skall få leva!"


text:
Jag förökade dig till många tusen, som växterna på marken. Du växte och blev stor och mycket vacker. Dina bröst blev fasta och ditt hår växte, men du var ännu naken och blottad.


text:
<pb/>Jag gick förbi där du låg och såg på dig. Och se, din älskogstid var inne. Jag bredde min mantel över dig och täckte över din nakenhet. Jag gav dig mitt trohetslöfte och ingick förbund med dig, säger Herren, HERREN, och du blev min.


text:
Jag klädde på dig brokigt vävda kläder, satte på dig skor av tahasskinn och en huvudbindel av fint linne och en slöja av siden.


text:
Så blev du prydd med guld och silver, och dina kläder var av finaste linne, av siden och broderat tyg. Fint mjöl, honung och olja fick du att äta. Du blev mycket, mycket vacker och nådde en drottnings värdighet.


text:
Ryktet om dig gick ut bland folken för din skönhets skull, ty den var fullkomlig genom de härliga prydnader jag hade satt på dig, säger Herren, HERREN.


text:
<pb/>Men du förlitade dig på din skönhet och använde din ryktbarhet till att bedriva hor. Du slösade din otukt på var och en som gick förbi. De fick allt.


text:
Dina kläder tog du och gjorde av dem brokiga offerhöjder, där du bedrev hor. Något sådant har aldrig förekommit och skall inte heller mer ske.


text:
Du tog dina härliga smycken av mitt guld och silver, som jag hade givit dig och gjorde av dem mansbilder som du bedrev hor med.


text:
Du tog dina brokigt vävda kläder och klädde dem i dessa, och min olja och min rökelse satte du fram för dem.


text:
Mitt bröd som jag hade givit dig - det fina mjölet, oljan och honungen som jag gav dig att äta - det satte du fram för dem till en ljuvlig doft. Så var det, säger Herren, HERREN.


text:
<pb/>Du tog dina söner och döttrar, som du hade fött åt mig, och offrade dem till mat åt bilderna. Var det inte nog att du bedrev hor?


text:
Och medan du höll på med sådana vidriga ting och bedrev hor, tänkte du inte på din ungdoms dagar, då du låg naken och blottad och sprattlade i ditt blod.


text:
I alla gathörn byggde du höga altaren åt dig, och du lät din skönhet smutsas ner, och du spärrade ut dina ben åt alla som gick förbi. Ja, du bedrev mycken otukt!


text:
Men se, då räckte jag ut min hand mot dig och minskade din arvslott och utlämnade dig åt dina fienders vilja, åt filisteernas döttrar, som rodnade över ditt skamliga sätt att leva.


text:
Men sedan bedrev du hor med assyrierna, ty du kunde inte få nog. Ja, du bedrev hor med dem, men du blev ändå inte tillfredsställd.


text:
<pb/>Hur sjukt är inte ditt hjärta, säger Herren, HERREN, eftersom du gör allt detta, gärningar som bara den fräckaste hora kan göra.


text:
Du uppförde valv åt dig i alla gathörn och höga altaren på varje gata. Men du var olik andra skökor eftersom du föraktade skökolön.


text:
Åt alla andra skökor måste man ge gåvor, men du gav gåvor åt alla dina älskare och mutade dem, för att de skulle komma till dig från alla håll och bedriva hor med dig.


text:
När du bedrev hor, gjorde du tvärtemot vad andra kvinnor gör. Ingen sprang efter dig för att bedriva hor, och du betalade i stället för att få betalning. Så bakvänt handlade du.


text:
Så säger Herren, HERREN: Eftersom du har varit så frikostig med din liderlighet och blottat din nakenhet när du bedrev hor med dina älskare, och på grund av alla dina vidriga avgudar, åt vilka du gav dina barns blod,


text:
skall jag samla alla dina älskare, som du har glatt, alla som du har älskat och alla som du har hatat. Alla dessa skall jag samla mot dig från alla håll och klä av dig naken inför dem, så att de får se hela din nakenhet.


text:
Jag skall döma dig efter den lag som gäller för skökor och för dem som utgjuter blod, och jag skall överlämna dig till vredens och nitälskans blodshämnd.


text:
Jag skall ge dig i dina älskares hand, och de skall slå ner dina valv och bryta ner dina offerhöjder, slita av dig kläderna och ta ifrån dig dina härliga smycken och låta dig ligga naken och blottad.


text:
Dina hus skall de bränna upp i eld och döma dig inför många kvinnors ögon. Så skall jag göra slut på ditt horeri, och du skall inte mer kunna betala dina älskare.


text:
Jag skall släcka min vrede på dig, och min nitälskan skall vika ifrån dig. Jag skall få ro och inte längre vara vred.


text:
Eftersom du inte tänkte på din ungdoms dagar utan har väckt min vrede med allt detta, skall också jag låta dina gärningar komma över ditt huvud, säger Herren, HERREN, så att du inte kan lägga ytterligare ondska till alla dina vedervärdigheter.


text:
Du är din mors dotter, hon som övergav sin man och sina barn. Du är dina systrars syster, de som övergav sina män och sina barn. Er mor var en hetitisk kvinna och er far en amoré.


text:
Din äldre syster var Samaria med sina döttrar, hon som bodde norr om dig. Din yngre syster, som bodde söder om dig, var Sodom med sina döttrar.


text:
Men du nöjde dig inte med att vandra på deras vägar och att följa deras vidrigheter. Snart bedrev du värre ting än de på alla dina vägar.


text:
Så sant jag lever, säger Herren, HERREN: Din syster Sodom och hennes döttrar har inte gjort vad du och dina döttrar har gjort.


text:
<pb/>Se, detta var din syster Sodoms synd: Högmod, överflöd av mat och bekymmerslös säkerhet utmärkte henne och hennes döttrar. Och hon hjälpte inte den nödställde och fattige.


text:
De blev högfärdiga och gjorde sådant som var vidrigt för mig. Därför försköt jag dem, när jag såg detta.


text:
Samaria har inte heller syndat hälften så mycket som du. Du har begått så många fler vidrigheter än dina systrar, att du genom dina avskyvärda handlingar har kommit dem att synas rättfärdiga.


text:
Därför skall du också bära din skam, du som givit dina systrar en ursäkt. Ty genom att du har begått ännu fler vidriga synder än de, framstår de nu som rättfärdiga i jämförelse med dig. Skäms därför och bär din skam eftersom du kommit dina systrar att synas rättfärdiga.


text:
<pb/>Men jag skall göra slut på deras fångenskap, Sodoms med hennes döttrars fångenskap och Samarias med hennes döttrars fångenskap. Dina fångars fångenskap skall jag också göra slut på mitt ibland dem,


text:
Dina systrar, Sodom och hennes döttrar och Samaria och hennes döttrar, skall åter bli vad de förr var. Även du själv och dina döttrar skall åter bli vad ni förr var.


text:
Det var innan din egen ondska hade blivit uppenbarad så som den blev på den tid då du blev förödmjukad av Arams döttrar och alla däromkring och av filisteernas döttrar, som föraktade dig på alla sidor.


text:
<pb/>Ty så säger Herren, HERREN: Jag skall göra med dig efter dina gärningar, du som föraktat eden och brutit förbundet.


text:
Men jag skall komma ihåg mitt förbund med dig i din ungdoms dagar och upprätta med dig ett evigt förbund.


text:
Då skall du komma ihåg vad du gjort och skämmas, när du får ta emot dina systrar, de äldre såväl som de yngre. Jag skall ge dem till döttrar åt dig, men inte på grund av ditt förbund.


text:
Då skall du minnas det och skämmas, så att du av skam inte mer öppnar din mun, när jag förlåter dig allt vad du har gjort, säger Herren, HERREN."


text:
Så säger Herren, HERREN: <pb/><t>En stor örn med stora vingar</t> <t>och långa vingpennor</t> <t>och täckt med brokiga fjädrar</t> <t>kom till Libanon och tog bort toppen på cedern.</t>


text:
<t>Han bröt av dess översta gren</t> <t>och förde den till köpmännens land</t> <t>och satte den i en handelsstad.</t>


text:
<t>Han tog en planta som växte i landet,</t> <t>och planterade den i fruktbar jord.</t> <t>Han förde den till mycket vatten</t> <t>och satte den som ett pilträd där.</t>


text:
<t>Den växte upp och blev en vinstock</t> <t>med många grenar,</t> <t>men med låg stam</t> <t>för att dess rankor skulle vända sig till honom</t> <t>och dess rötter vara under honom.</t> <t>Den blev en vinstock</t> <t>som bar grenar</t> <t>och sköt skott.</t>


text:
<t>Men det fanns också en annan stor örn med stora vingar</t> <t>och många fjädrar.</t> <t>Och se, vinstocken sköt längtansfullt ut</t> <t>sina rötter till den.</t> <t>Och från platsen där den var planterad</t> <t>sträckte den sina rankor mot honom,</t> <t>för att han skulle vattna den.</t>


text:
<t>Den var planterad i god jord</t> <t>vid mycket vatten,</t> <t>för att den skulle få grenar</t> <t>och bära frukt</t> <t>och bli en utsökt vinstock.</t>


text:
<t>Säg: Så säger Herren, HERREN:</t> <t>Kan det gå väl för den vinstocken?</t> <t>Skall han inte rycka upp rötterna</t> <t>och riva av frukten,</t> <t>så att den torkar</t> <t>och alla de spirande bladen vissnar?</t> <t>Det behövs ej stor kraft eller mycket folk</t> <t>för att rycka upp den med rötterna.</t>


text:
<t>Visst står den fast planterad,</t> <t>men kan det sluta väl för den?</t> <t>När östanvinden når den,</t> <t>skall den då inte helt torka bort?</t> <t>På den plats där den vuxit upp skall den torka bort."</t>


text:
<t>"Säg nu till det upproriska släktet:</t> <t>Förstår ni inte vad detta betyder?</t> <t>Säg dem: Se, kungen i Babel kom till Jerusalem</t> <t>och tog kungen och furstarna</t> <t>och förde dem med sig till Babel.</t>


text:
<t>Sedan tog han en ättling av kungahuset</t> <t>och slöt förbund med honom</t> <t>och lät honom avlägga ed.</t> <t>Men de mäktiga i landet förde han med sig bort,</t>


text:
<t>så att riket skulle vara oansenligt</t> <t>och inte kunna resa sig</t> <t>utan hålla förbundet med honom,</t> <t>om det skulle bestå.</t>


text:
<t>Men denne avföll från honom</t> <t>och skickade sina sändebud till Egypten,</t> <t>för att man där skulle ge honom hästar och mycket folk.</t> <t>Kan det gå väl för honom?</t> <t>Kan han undkomma?</t> <t>Kan den som bryter förbund komma undan?</t>


text:
<pb/>Så sant jag lever, säger Herren, HERREN: Han skall dö i Babel där den kung bor som gjorde honom till kung, ty han föraktade eden han givit honom och bröt förbundet han slutit med honom.


text:
Inte heller skall farao med stor här och mycket folk hjälpa honom i kriget, när man kastar upp en vall och bygger en belägringsmur till undergång för många människor.


text:
Han föraktade eden och bröt förbundet och gjorde allt detta, fastän han hade givit sitt löfte. Han skall inte komma undan.


text:
<pb/><t>Därför säger Herren, HERREN:</t> <t>Så sant jag lever,</t> <t>jag skall låta min ed som han har föraktat</t> <t>och mitt förbund som han har brutit</t> <t>komma över hans huvud.</t>


text:
<t>Jag skall breda ut mitt nät över honom,</t> <t>och han skall fångas i min snara.</t> <t>Jag skall föra honom till Babel</t> <t>och döma honom där för den otrohet</t> <t>som han har begått mot mig.</t>


text:
<t>Alla hans flyktingar och alla hans skaror</t> <t>skall falla för svärd,</t> <t>och de som räddas skall spridas för vinden.</t> <t>Och ni skall inse att jag, HERREN, har talat.</t>


text:
<t>Så säger Herren, HERREN:</t> <t>Jag skall själv ta en kvist från den höga cederns topp</t> <t>och plantera den.</t> <t>Av dess översta grenar skall jag bryta av en späd kvist</t> <t>och själv plantera den</t> <t>på ett högt och brant berg.</t>


text:
<t>På Israels höga berg skall jag plantera den,</t> <t>och den skall få grenar och bära frukt</t> <t>och bli en utsökt ceder.</t> <t>Alla slags fåglar skall bo under den</t> <t>och finna skugga under grenarna.</t>


text:
<t>Alla markens träd skall förstå</t> <t>att jag, HERREN, har böjt ner det höga trädet</t> <t>och upphöjt det låga trädet,</t> <t>och låtit det friska trädet torka</t> <t>och det torra trädet grönska.</t> <t>Jag, HERREN, har talat och skall göra det."</t>


text:
"Vad menar ni med att bruka detta ordspråk om Israels land: <pb/><t>"Fäderna har ätit sura druvor,</t> <t>och barnens tänder blir ömma"?</t>


text:
<pb/>Så sant jag lever, säger Herren, HERREN, ni skall inte längre ha orsak att använda detta ordspråk i Israel.


text:
om han inte håller offermåltid på bergen och inte upplyfter sina ögon till Israels hus avgudar, om han inte kränker sin nästas hustru eller kommer vid en kvinna som har sin månadsblödning,


text:
om han inte förtrycker någon utan ger tillbaka den pant han har fått för skuld, om han inte rånar någon utan ger sitt bröd åt den hungrige och klär den nakne,


text:
om han inte ockrar eller tar oskälig ränta utan håller sin hand borta från allt som är orätt och fäller rätta domar mellan människor,


text:
om han lever efter mina stadgar och håller mina föreskrifter, så att han gör det som är rätt och gott, då är han rättfärdig och skall förvisso få leva, säger Herren, HERREN.


text:
<pb/>Men om han får en son som blir en våldsman som utgjuter blod eller gör något av detta mot en broder


text:
som han själv inte gjorde, ja, till och med håller offermåltid på bergen, kränker sin nästas hustru,


text:
förtrycker den behövande och den fattige, rånar, inte ger tillbaka pant, lyfter blicken till avgudar, bedriver vidriga ting,


text:
ockrar och tar oskälig ränta - skulle en sådan få leva? Han skall inte få leva. Han har gjort allt detta vidriga, därför skall han förvisso dö. Hans blod skall komma över honom.


text:
<pb/>Men om han får en son som ser alla de synder hans far begår, och fast han ser dem inte handlar på samma sätt:


text:
Han håller inte offermåltid på bergen, han lyfter inte blicken till Israels hus avgudar, han kränker inte sin nästas hustru,


text:
han förtrycker inte någon, han kräver inte pant, han rånar inte utan ger sitt bröd åt den hungrige och klär den nakne,


text:
han förgriper sig inte på den behövande, ockrar inte och tar inte oskälig ränta utan lever efter mina föreskrifter och vandrar efter mina stadgar - då skall han inte dö genom sin fars missgärning utan skall förvisso få leva.


text:
Hans far däremot, som begick våldsgärningar och rövade från sin broder och gjorde sådant bland sina släktingar som inte var gott, se, han skall dö i sin missgärning.


text:
<pb/>Men ni frågar: "Varför skall inte sonen bära på sin fars missgärning?" Sonen har gjort det som är rätt och rättfärdigt. Han har hållit alla mina stadgar och följt dem, och därför skall han förvisso få leva.


text:
Den som syndar skall dö. En son skall inte bära sin fars missgärning, och en far skall inte bära sin sons missgärning. Den rättfärdiges rättfärdighet skall vara hans egen, och den ogudaktiges ogudaktighet skall vara hans egen.


text:
<pb/>Men om den ogudaktige vänder om från alla de synder som han har begått och håller alla mina stadgar och gör det som är rätt och rättfärdigt, då skall han förvisso leva och inte dö.


text:
Ingen av de överträdelser han har begått skall då tillräknas honom. Genom den rättfärdighet han har visat skall han få leva.


text:
Skulle jag finna någon glädje i den ogudaktiges död? säger Herren, HERREN. Nej, jag vill att han vänder om från sin väg och får leva.


text:
<pb/>Men när den rättfärdige vänder om från sin rättfärdighet och handlar orätt och gör samma vidriga gärningar som den ogudaktige, skulle han då få leva? Ingen av de rättfärdiga gärningar som han har gjort skall då bli ihågkommen. Genom den trolöshet som han har begått och genom den synd han har gjort skall han dö.


text:
<pb/>Ändå säger ni: Herrens väg är inte rätt. Hör då, ni av Israels hus: Är inte min väg rätt? Är det inte era vägar som inte är rätta?


text:
När den rättfärdige vänder om från sin rättfärdighet och gör det som är orätt, så dör han på grund av det. Genom det orätta han har gjort skall han dö.


text:
Men när den ogudaktige vänder om från sin ogudaktighet och gör det som är rätt och rättfärdigt, skall hans liv bli bevarat.


text:
Därför att han kom till insikt och vände om från alla de överträdelser han hade gjort, skall han förvisso leva och inte dö.


text:
Ändå säger Israels hus: Herrens väg är inte rätt! - Är inte mina vägar rätta, ni av Israels hus? Är det inte era vägar som inte är rätta?


text:
<pb/>Därför skall jag döma er, var och en efter hans gärningar, ni av Israels hus, säger Herren, HERREN. Vänd om och vänd er bort från alla era överträdelser för att er missgärning inte skall få er på fall.


text:
Kasta bort ifrån er alla de överträdelser genom vilka ni har syndat och skaffa er ett nytt hjärta och en ny ande. Ty inte vill ni väl dö, ni av Israels hus?


text:
och säg: <pb/><t>Vilken lejoninna var inte din mor!</t> <t>Hon låg bland lejon,</t> <t>hon födde upp sina ungar bland unga lejon.</t>


text:
<t>En av sina ungar födde hon upp</t> <t>till ett kraftigt lejon.</t> <t>Han lärde sig ta rov,</t> <t>han åt människor.</t>


text:
<t>Men hednafolken fick höra om honom,</t> <t>och han blev fångad i deras grop.</t> <t>Med krok i nosen</t> <t>förde de honom till Egyptens land.</t>


text:
<t>När lejoninnan såg</t> <t>att hon fick vänta förgäves,</t> <t>att hennes hopp blev om intet,</t> <t>tog hon en annan av sina ungar</t> <t>och gjorde honom till ett kraftigt lejon.</t>


text:
<t>Han gick omkring bland lejonen,</t> <t>ja, han blev ett kraftigt lejon.</t> <t>Han lärde sig ta rov</t> <t>och att äta människor.</t>


text:
<t>Han kränkte deras änkor</t> <t>och ödelade deras städer.</t> <t>Landet och allt som fanns där greps av förfäran</t> <t>vid ljudet av hans rytande.</t>


text:
<t>Då satte sig folken upp mot honom</t> <t>från länderna runt omkring.</t> <t>De bredde ut sitt nät över honom,</t> <t>och han blev fångad i deras grop.</t>


text:
<t>Sedan satte de honom i en bur, med krok i nosen,</t> <t>och förde honom till kungen i Babel</t> <t>och satte honom i säkert förvar,</t> <t>för att hans röst inte mer skulle höras</t> <t>bort till Israels berg.</t>


text:
<t>Din mor är som en vinstock i ditt blod,<f>[8]</f></t> <t>planterad vid vatten,</t> <t>fruktbar och rik på skott</t> <t>ty där fanns mycket vatten.</t>


text:
<t>Den fick starka grenar,</t> <t>användbara till härskarspiror,</t> <t>och stammen växte hög,</t> <t>omgiven av lövverk,</t> <t>så att den syntes genom sin ståtliga växt</t> <t>och sin rikedom på rankor.</t>


text:
<t>Men den blev uppryckt i vrede</t> <t>och kastad till marken,</t> <t>östanvinden förtorkade dess frukt.</t> <t>De starka grenarna bröts av och vissnade,</t> <t>och elden förtärde dem.</t>


text:
<t>Eld har gått ut från en av de yppersta grenarna</t> <t>och har förtärt frukten.</t> <t>Ingen stark gren finns kvar,</t> <t>ingen härskarspira!"</t> <pb/>En klagosång är detta, och den skall brukas som klagosång.


text:
<pb/>I det sjunde året, på tionde dagen i den femte månaden<f>[9]</f> kom några av de äldste i Israel för att fråga HERREN, och de satte sig ner framför mig.


text:
"Du människobarn, tala med de äldste i Israel och säg till dem: Så säger Herren, HERREN: Har ni kommit för att fråga mig? Så sant jag lever, jag låter mig inte rådfrågas av er, säger Herren, HERREN.


text:
Men vill du döma dem, ja, vill du döma dem, du människobarn, låt dem då förstå deras fäders avskyvärda handlingar,


text:
och säg till dem: Så säger Herren, HERREN: Den dag jag utvalde Israel lyfte jag min hand till ed inför Jakobs avkomlingar och gjorde mig känd för dem i Egyptens land. Jag lyfte min hand inför dem och sade: Jag är HERREN, er Gud.


text:
På den dagen lovade jag dem med upplyft hand att föra dem ut ur Egyptens land, till det land som jag hade utsett åt dem, ett land som flödar av mjölk och honung, det härligaste av alla länder.


text:
Jag sade till dem: Var och en av er skall kasta bort de styggelser som era ögon fäst sig vid, och ingen får orena sig med Egyptens avgudar. Jag, HERREN, är er Gud.


text:
<pb/>Men de var upproriska mot mig och ville inte lyssna på mig. De kastade inte bort de styggelser de hade fäst sina ögon vid, och de övergav inte Egyptens avgudar. Då tänkte jag utgjuta min vrede över dem och tömma min förbittring över dem, mitt i Egypten.


text:
Men det jag gjorde skedde för mitt namns skull, för att det inte skulle bli vanärat inför de folk som de levde bland. I deras åsyn hade jag gjort mig känd för dem då jag förde dem ut ur Egypten.


text:
Jag gav dem mina stadgar och kungjorde för dem mina föreskrifter. Den människa som följer dem skall också leva genom dem.


text:
Jag gav dem också mina sabbater som ett tecken mellan mig och dem, för att de skulle inse att jag är HERREN som helgar dem.


text:
<pb/>Men Israels hus var upproriskt mot mig i öknen. De följde inte mina stadgar utan föraktade mina föreskrifter, trots att den människa som handlar efter dem skall leva genom dem. De vanhelgade svårt mina sabbater. Då tänkte jag utgjuta min förbittring över dem i öknen för att förgöra dem.


text:
Men det jag gjorde skedde för mitt namns skull, för att det inte skulle bli vanärat inför de folk som sett mig föra ut dem.


text:
Jag lyfte också min hand inför dem i öknen och svor att jag inte skulle låta dem komma in i det land som jag hade givit dem, ett land som flödar av mjölk och honung, det härligaste av alla länder.


text:
Jag gjorde detta därför att de föraktade mina föreskrifter och inte följde mina stadgar utan vanhelgade mina sabbater, ty i sina hjärtan följde de sina avgudar.


text:
<pb/>Jag sade till deras barn i öknen: Ni skall inte vandra efter era fäders stadgar och inte rätta er efter deras föreskrifter och inte heller orena er med deras avgudar.


text:
Håll mina sabbater heliga. Låt dem vara ett tecken mellan mig och er, för att ni skall inse att jag är HERREN, er Gud.


text:
<pb/>Men deras barn var upproriska mot mig. De vandrade inte efter mina stadgar och höll inte mina föreskrifter, så att de följde dem, trots att den människa som handlar efter dem skall leva genom dem. De vanhelgade också mina sabbater. Då tänkte jag utgjuta min förbittring över dem och tömma min vrede över dem i öknen.


text:
Men jag drog min hand tillbaka och det jag gjorde skedde för mitt namns skull, för att det inte skulle bli vanärat inför de folk som sett hur jag hade fört dem ut.


text:
Jag lyfte min hand inför dem i öknen och svor att skingra dem bland folken och sprida ut dem i länderna,


text:
eftersom de inte lydde mina föreskrifter utan föraktade mina stadgar och vanhelgade mina sabbater och såg längtansfullt efter sina fäders avgudar.


text:
Därför gav jag dem också stadgar som inte var till nytta för dem och föreskrifter som inte kunde ge dem liv.


text:
Jag lät dem orena sig med sina offergåvor, då de lät allt som öppnade moderlivet gå genom eld, ty jag ville slå dem med förfäran, så att de skulle inse att jag är HERREN.


text:
<pb/>Tala därför till Israels hus du människobarn och säg till dem: Så säger Herren, HERREN: Era fäder har också hädat mig genom sin trolöshet mot mig.


text:
När jag hade låtit dem komma in i det land som jag med upplyft hand hade lovat dem, och de fick se någon hög kulle eller något lummigt träd, offrade de där sina slaktoffer och bar där fram sina offergåvor. Till min förbittring lät de där sina offers ljuvliga doft stiga upp, och de utgöt där sina drickoffer.


text:
Då sade jag till dem: Vad är det för en offerhöjd som ni går till? Man säger än i dag "offerhöjd".<f>[10]</f>


text:
<pb/>Säg därför till Israels hus: Så säger Herren, HERREN: Skall ni orena er på samma sätt som era fäder gjorde och trolöst hålla er till deras vidriga avgudar?


text:
Ni orenar er än i dag med alla era avgudar, genom att ni bär fram era offergåvor och låter era barn gå genom eld. Skulle jag då låta mig rådfrågas av er, ni av Israels hus? Nej, så sant jag lever, säger Herren, HERREN, jag låter mig inte rådfrågas av er.


text:
Förvisso skall inte det få ske som har kommit upp i ert sinne när ni tänker: Vi vill bli som hednafolken, som folken i andra länder. Vi vill tjäna trä och sten.


text:
Så sant jag lever, säger Herren, HERREN, med stark hand och uträckt arm och utgjuten vrede skall jag sannerligen regera över er.


text:
Med stark hand och uträckt arm och utgjuten vrede skall jag föra er ut från folken och samla er från de länder där ni är kringspridda.


text:
Liksom jag dömde era fäder i öknen vid Egyptens land, skall jag också döma er, säger Herren, HERREN.


text:
Jag skall rensa bort ifrån er dem som är upproriska mot mig och begår överträdelser mot mig. Jag skall föra bort dem ur det land där de nu bor, men in i Israels land skall de inte få komma. Ni skall då inse att jag är HERREN.


text:
<pb/>Men hör nu, ni av Israels hus: Så säger Herren, HERREN: Gå ni och tjäna var och en av er sina avgudar också i fortsättningen, om ni inte vill lyssna på mig! Men vanhelga inte mer mitt heliga namn med era offergåvor och era avgudar.


text:
Ty på mitt heliga berg, på Israels höga berg, säger Herren, HERREN, där skall hela Israels hus tjäna mig, alla som finns i landet. Där skall jag ta emot dem, där skall jag finna behag i era offergåvor och i förstlingen av era gåvor, vad ni än vill helga.


text:
Som en ljuvlig doft skall jag ta emot er, när jag för er ut från folken och samlar er från de länder där ni har varit kringspridda. Jag skall bevisa mig helig bland er inför hednafolkens ögon.


text:
Ni skall inse att jag är HERREN, när jag låter er komma in i Israels land, det land som jag med upplyft hand lovade att ge åt era fäder.


text:
Där skall ni tänka tillbaka på era vägar och på alla de gärningar som ni orenade er med. Ni skall avsky er själva för allt det onda som ni har gjort.


text:
Ni skall inse att jag är HERREN, när jag handlar så med er för mitt namns skull och inte efter era onda vägar och era skamliga gärningar, ni av Israels hus, säger Herren, HERREN."


text:
"Du människobarn, vänd ditt ansikte söderut och predika mot söder, profetera mot skogslandet söderut.


text:
Säg till sydlandets skog: Hör HERRENS ord: Så säger Herren, HERREN: Jag skall tända en eld i dig, och den skall förtära alla dina träd, både de friska och de torra. Den flammande lågan skall inte kunna släckas, alla ansikten från söder till norr skall bli brända av den.


text:
"Du människobarn, vänd ditt ansikte mot Jerusalem och predika mot helgedomarna och profetera mot Israels land.


text:
Säg till Israels land: Så säger HERREN: Se, jag är emot dig och skall dra ut mitt svärd ur skidan och utrota både rättfärdiga och ogudaktiga hos dig.


text:
Eftersom jag skall utrota både rättfärdiga och ogudaktiga hos dig, skall mitt svärd fara ut ur skidan och vända sig mot allt levande från söder till norr.


text:
Men du, männniskobarn, skall sucka så att dina höfter brister sönder. Under bitter smärta skall du sucka inför deras ögon.


text:
När de frågar dig: Varför suckar du?, skall du svara: På grund av ett budskap som har kommit. Alla hjärtan skall förfäras och alla händer sjunka ner. Alla skall tappa modet och alla knän bli som vatten. Se, det kommer, ja, det skall ske! säger Herren, HERREN."


text:
"Du människobarn, profetera och säg: Så säger HERREN: Säg: <pb/><t>Ett svärd, ett svärd har slipats och rengjorts.</t>


text:
<t>Det har slipats för att slakta.</t> <t>Det har rengjorts för att blixtra.</t> <t>Eller skall vi glädja oss?</t> <t>Min sons spira<f>[11]</f></t> <t>föraktar allt som är av trä.</t>


text:
<t>Han har lämnat det till polering,</t> <t>till att gripas med handen.</t> <t>Svärdet har slipats,</t> <t>det har rengjorts</t> <t>för att sättas i en dråpares hand.</t>


text:
<t>Ropa och jämra dig, du människobarn,</t> <t>ty det drabbar mitt folk,</t> <t>det drabbar alla Israels furstar.</t> <t>Tillsammans med mitt folk offras de åt svärdet,</t> <t>slå dig därför för ditt bröst.</t>


text:
<t>Se, prövning kommer och vem drabbas</t> <t>om inte den föraktande spiran?</t> <t>Den skall inte bestå, säger Herren, HERREN.</t>


text:
<t>Men du, människobarn, profetera och slå ihop dina händer.</t> <t>Må svärdet slå två gånger, ja, tre,</t> <t>ett svärd som dödar.</t> <t>Det är ett svärd som fäller den störste,</t> <t>som angriper dem från alla håll.</t>


text:
<t>För att deras hjärtan skall smälta av ångest</t> <t>och många falla,</t> <t>sätter jag i deras portar</t> <t>svärdet som hugger ner.</t> <t>O, det är gjort för att flamma som en blixt,</t> <t>det är draget för att slakta!</t>


text:
<t>Också jag skall slå ihop mina händer</t> <t>och släcka min vrede.</t> <t>Jag, HERREN, har talat."</t>


text:
"Du människobarn, märk ut åt dig två vägar, som den babyloniske kungens svärd kan gå fram på. Låt båda gå ut från ett och samma land. Gör en vägvisare och sätt ut den på den plats där vägen till staden börjar.


text:
Märk ut den väg som svärdet skall gå, dels till Rabba i Ammons land, dels till Juda med det befästa Jerusalem.


text:
Ty kungen i Babel står redan vid vägskälet där de båda vägarna börjar för att bli spådd. Han skakar pilarna, han rådfrågar sina husgudar, han ser på levern.


text:
I sin högra hand får han då ut lotten "Jerusalem". Där skall han sätta upp murbräckor, öppna sin mun till krigsrop, häva upp sin röst till härskri, sätta upp murbräckor mot portarna, kasta upp en vall och bygga en belägringsmur.


text:
Men detta tycks dem vara en falsk spådom. De har ju svurit eder. Men han skall påminna dem om deras missgärning och ta dem till fånga.


text:
<pb/>Därför säger Herren, HERREN så: Eftersom ni väcker upp minnet av er missgärning, så att era överträdelser har blivit uppenbara och er synd visar sig i allt vad ni gör, eftersom minnet av er har blivit uppväckt, därför skall ni komma att gripas med våld.


text:
Och du dödligt sårade, ogudaktige furste över Israel, din dag kommer då din missgärning har nått sin gräns.


text:
Så säger Herren, HERREN: Tag av dig huvudbindeln, lyft av dig kronan! Allt skall inte förbli som det nu är. Det som är lågt skall upphöjas, och det som är högt skall förödmjukas.


text:
Ruin, ruin, jag skall göra det till en ruin. Det skall inte vara någonting, förrän han som det rätteligen tillhör<f>[12]</f> kommer. Honom skall jag ge det.


text:
<pb/>Du människobarn, profetera och säg: Så säger Herren, HERREN om Ammons barn och om deras hånfulla ord: <pb/><t>Ett svärd, ett svärd är draget,</t> <t>slipat för att slakta,</t> <t>för att förgöra, för att blixtra.</t>


text:
<t>Genom att skåda falska profetsyner om dig,</t> <t>genom att spå lögner om dig,</t> <t>skall du sättas på de slagnas halsar,</t> <t>på ogudaktiga vilkas dag har kommit,</t> <t>tiden då missgärningen har nått sin gräns.</t>


text:
<t>Stick svärdet i skidan igen.</t> <t>På den plats där du blev skapad,</t> <t>i det land som du härstammar från,</t> <t>skall jag döma dig.</t>


text:
<t>Jag skall utgjuta min vrede över dig</t> <t>och blåsa min förbittrings eld mot dig.</t> <t>Jag skall överlämna dig åt vilda människor,</t> <t>som är mästare på att fördärva.</t>


text:
<t>Du skall bli till mat åt elden,</t> <t>ditt blod skall flyta i landet.</t> <t>Ingen skall mer tänka på dig,</t> <t>ty jag, HERREN, har talat."</t>


text:
"Du människobarn, vill du döma, vill du döma blodstaden? Ställ henne då inför alla hennes vidrigheter!


text:
Säg: Så säger Herren, HERREN: O stad, du som utgjuter dina invånares blod, så att din stund måste komma, du som gör avgudar åt dig för att orena dig.


text:
Genom det blod du har utgjutit har du dragit på dig skuld, och genom de avgudar du har gjort har du orenat dig. Så har du påskyndat dina dagars slut och nu kommit till slutet av dina år. Därför skall jag låta dig bli till hån för hednafolken och till åtlöje för alla länder.


text:
Hos dig föraktar man sin far och mor, och mot främlingen utövar man våld. Den faderlöse och änkan förtrycker man.


text:
Falska angivare finns hos dig, villiga att utgjuta blod. På bergen håller man offermåltider, och man bedriver skamliga ting hos dig.


text:
Man bedriver avskyvärda ting med sin nästas hustru, och man orenar sin sonhustru. Andra kränker sin syster, sin fars dotter.


text:
För mutor är man hos dig beredd att utgjuta blod. Du ockrar och tar oskälig ränta och plundrar din nästa med våld, och du glömmer mig, säger Herren, HERREN.


text:
<pb/>Men se, jag slår ihop mina händer i vrede över den orätta vinning du håller på med och över de blodsdåd som sker hos dig.


text:
Menar du att ditt mod kan hållas uppe eller att dina händer är starka nog, när tiden kommer då jag griper in mot dig? Jag, HERREN, har talat och jag fullbordar det också.


text:
Jag skall skingra dig bland hednafolken och sprida ut dig i länderna. Så skall jag skaffa bort all din orenhet ifrån dig.


text:
"Du människobarn, Israels hus har för mig blivit slagg. De är allesammans koppar, tenn, järn och bly i smältugnen. Silverslagg har de blivit.


text:
Därför säger Herren, HERREN så: Eftersom ni alla har blivit slagg, skall jag samla ihop er mitt i Jerusalem.


text:
Som man samlar ihop silver, koppar, järn, bly och tenn mitt i ugnen och där blåser upp eld under det och smälter det, så skall jag samla ihop er i min vrede och förbittring och lägga er i ugnen och smälta er.


text:
Som silver smälts i ugnen så skall ni smältas i den. Och ni skall inse att jag, HERREN, utgjuter min vrede över er."


text:
"Du människobarn, säg till dem: Du är ett land som inte har renats och inte har sköljts av regn på vredens dag.


text:
De profeter som finns där har sammansvurit sig och blivit som rytande, rovgiriga lejon. De slukar människor, de roffar åt sig gods och dyrbarheter och gör många till änkor i landet.


text:
Prästerna kränker min lag och vanhelgar mina heliga ting. De skiljer inte mellan heligt och oheligt och undervisar inte om skillnaden mellan rent och orent. De blundar för mina sabbater, och så blir jag vanhelgad mitt ibland dem.


text:
Furstarna i mitt folk är som rovgiriga vargar. De utgjuter blod och förgör människor för att skaffa sig orättfärdig vinning.


text:
De profeter de har tjänar dem som vitkalkare. De skådar åt dem falska profetsyner och spår åt dem lögnaktiga spådomar. De säger: Så säger Herren, HERREN, fastän HERREN inte har talat.


text:
Folket i landet begår våldsgärningar och stjäl. Den nödställde och fattige förtrycker de, och mot främlingen utövar de våld utan lag och rätt.


text:
<pb/>Jag sökte bland dem efter någon som skulle bygga en mur och ställa sig i gapet inför mig till försvar för landet så att jag inte skulle fördärva det. Men jag fann ingen.


text:
Därför utgjuter jag min vrede över dem och gör slut på dem med min förbittrings eld. Deras gärningar skall jag låta komma över deras huvuden, säger Herren, HERREN."


text:
De bedrev otukt i Egypten, ja, redan i sin ungdom bedrev de hor. Där kramade man deras bröst och där smektes deras jungfruliga barm.


text:
Den äldre hette Ohola och hennes syster Oholiba. De blev mina och födde söner och döttrar. Namnet Ohola står för Samaria och Oholiba för Jerusalem.


text:
<pb/>Men Ohola begick äktenskapsbrott i stället för att hålla sig till mig. Hon fick begär till sina älskare, grannarna assyrierna.


text:
Hon gav sig som hora åt dem, de främsta av Assurs alla söner, och åt alla dem hon upptändes av begär till. Hon orenade sig med alla deras eländiga avgudar.


text:
Inte heller gav hon upp sin lösaktighet med egyptierna, som hade fått ligga med henne i hennes ungdom och som hade smekt hennes jungfruliga barm och slösat sin otukt på henne.


text:
<pb/>Därför överlämnade jag henne åt hennes älskare, Assurs söner, som hon var upptänd av begär till.


text:
De klädde av henne naken, förde bort hennes söner och döttrar och dödade henne själv med svärd. Hon blev ett varnande exempel för andra kvinnor, och de utförde domen över henne.


text:
<pb/>Men fastän hennes syster Oholiba såg detta, upptändes hon ännu mer av begär och gick ännu längre än systern i sin otukt.


text:
Hon fick begär till sina grannar, Assurs söner. De var ju ståthållare och furstar. De kom klädda i präktiga kläder, ryttare till häst, alla vackra unga män.


text:
<pb/>Men hon drev sin otukt ännu längre. Hon fick se mansbilder inristade i väggen. Man hade ristat in bilder av kaldeer och målat dem röda.


text:
De var framställda med bälten kring sina höfter och med ståtliga huvudbonader, alla lika kämpar, som Babels söner från Kaldeen.


text:
Babels söner kom då till henne för en kärleksstund och orenade henne genom sin otukt. Först sedan hon hade blivit orenad av dem, vände hon sig i avsky bort ifrån dem.


text:
Men när hon så öppet bedrev sin otukt och blottade sin nakenhet, kände jag avsky och vände mig ifrån henne, så som jag hade vänt mig ifrån hennes syster.


text:
Ändå drev hon sitt horeri ännu längre. Hon tänkte på sin ungdoms dagar, då hon bedrev otukt i Egyptens land,


text:
och hon blev på nytt upptänd av begär till sina älskare där, som hade könsorgan som åsnor och sädesflöde som hingstar.


text:
Din håg stod åter till din ungdoms skamlöshet, när egyptierna smekte din barm, därför att du hade så ungdomliga bröst.


text:
<pb/>Därför, du Oholiba, säger Herren, HERREN så: Se, jag skall uppegga dina älskare mot dig, dem som du vänt dig ifrån med avsky. Jag skall låta dem komma över dig från alla sidor,


text:
Babels söner och alla kaldeer, pekodeer, soreer och koeer och alla Assurs söner med dem. De är alla åtråvärda unga män, ståthållare och furstar, kämpar och berömvärda män, alla ryttare till häst.


text:
De skall anfalla dig med vapen, vagnar och åkdon i mängd och med skaror av folk. Rustade med skärmar och sköldar och klädda i hjälmar skall de anfalla dig från alla sidor. Jag skall överlämna domen åt dem, och de skall döma dig efter sina lagar.


text:
Jag skall låta min nitälskan gå över dig så att de far fram mot dig i vrede. De skall skära av dig näsa och öron, och de som blir kvar av dig skall falla för svärd. De skall föra bort dina söner och döttrar, och vad som blir kvar av dig skall förtäras av eld.


text:
Så skall jag göra slut på din oanständighet och på din otukt i Egyptens land. Du skall inte mer lyfta upp dina ögon till dem och inte mer tänka på Egypten.


text:
<pb/>Ty så säger Herren, HERREN: Se, jag skall överlämna dig åt dem som du hatar, åt dem som du har vänt dig bort ifrån med avsky.


text:
Med hat skall de fara fram mot dig och ta ifrån dig allt vad du har skaffat dig. De skall lämna dig naken och blottad. Din otuktiga blygd skall bli blottad liksom din skamlöshet och din otukt.


text:
Detta skall man göra med dig därför att du trolöst förenade dig med hednafolk och orenade dig med deras avgudar.


text:
<pb/>Så säger Herren, HERREN: <pb/><t>Du skall dricka din systers bägare,</t> <t>så djup och så vid som den är,</t> <t>och den skall ge dig hån och förakt.</t> <t>Den rymmer mycket.</t>


text:
<t>Du skall bli full av rus och bedrövelse,</t> <t>en fördärvets och förödelsens bägare</t> <t>är din syster Samarias bägare.</t>


text:
<t>Du skall dricka den till sista droppen,</t> <t>även slicka dess skärvor,</t> <t>och du skall riva sönder dina bröst.</t> <t>Ty jag har talat, säger Herren, HERREN.</t>


text:
<pb/>Därför säger Herren, HERREN så: Eftersom du har glömt mig och kastat mig bakom din rygg, måste du också bära följderna av din lösaktighet och din otukt.


text:
<pb/>HERREN sade till mig: Du människobarn, vill du döma Ohola och Oholiba? Tala då om för dem vilka vidrigheter de bedriver.


text:
Ty de har begått äktenskapsbrott och deras händer är fläckade av blod. Med sina eländiga avgudar har de begått äktenskapsbrott. Och barnen som de hade fött åt mig lät de gå igenom eld som mat åt avgudarna.


text:
Dessutom gjorde de mig detta: Samma dag som de orenade min helgedom, vanhelgade de också mina sabbater.


text:
Samma dag som de slaktade sina barn åt avgudarna, gick de in i min helgedom och vanhelgade den. Sådant har de gjort i mitt hus.


text:
<pb/>De sände också bud efter män som skulle komma fjärran ifrån. Budbärare skickades till dem och de kom, och du tvättade dig, sminkade dina ögon och prydde dig med smycken.


text:
Du satt på en härlig bädd med dukat bord framför dig, och där hade du ställt fram min rökelse och min olja.


text:
Sorglöst sorl hördes därinne, och till de män ur hopen som var där hämtade man också in dryckesbröder från öknen. Dessa satte armband på kvinnornas armar och praktfulla kronor på deras huvuden.


text:
Då sade jag om henne som var utsliten genom sina äktenskapsbrott: Nu skall de bruka henne som en hora, just henne.


text:
Och de gick in till henne som man går in till en hora. Så gick man in till Ohola och till Oholiba, de lösaktiga kvinnorna.


text:
Men rättfärdiga män skall döma dem efter den lag som gäller för horor och sådana som utgjuter blod, ty horor är de, och de har blod på sina händer.


text:
<pb/>Så säger Herren, HERREN: Kalla samman en folksamling mot dem och lämna ut dem till misshandel och plundring.


text:
Folksamlingen skall stena dem och hugga dem i stycken med svärd och dräpa deras söner och döttrar och bränna upp deras hus i eld.


text:
Så skall jag göra slut på skamlösheten i landet, och alla kvinnor skall varnas så att de inte bedriver sådan skamlöshet som ni.


text:
Man skall låta er skamlöshet komma över er, och ni skall få bära på de synder ni begått med era avgudar. Och ni skall inse att jag är Herren, HERREN."


text:
<pb/>HERRENS ord kom till mig i det nionde året, på tionde dagen i den tionde månaden.<f>[13]</f> Han sade:


text:
"Du människobarn, skriv upp namnet på denna dag, just denna dag, ty kungen i Babel har just i dag ryckt fram mot Jerusalem.


text:
Tala till det upproriska folket i en liknelse. Säg till dem: Så säger Herren, HERREN: <pb/><t>Sätt på grytan, ja, sätt på den</t> <t>och häll vatten i den.</t>


text:
<t>Lägg köttstyckena i den,</t> <t>alla slags utvalda bitar, lår och bog,</t> <t>och fyll den med utsökta ben.</t>


text:
<t>Du skall ta det bästa av hjorden.</t> <t>Lägg så ved under grytan för att koka benen.</t> <t>Låt den koka starkt,</t> <t>så att även benen blir kokta.</t>


text:
<t>Därför säger Herren, HERREN:</t> <t>Ve över blodstaden,</t> <t>den rostiga grytan,</t> <t>som inte kunnat befrias från rost!</t> <t>Tag bort ur den köttstycke efter köttstycke</t> <t>utan att kasta lott om ordningen.</t>


text:
<t>Ty hennes blod är ännu kvar därinne.</t> <t>På den kala klippan lät hon det rinna ner.</t> <t>Hon göt inte ut det på marken</t> <t>så att mullen har kunnat dölja det.</t>


text:
<t>För att vreden skulle ha sin gång</t> <t>och hämnd utkrävas,</t> <t>lät jag det blod hon utgöt</t> <t>komma på kala klippan,</t> <t>där det inte kunde döljas.</t>


text:
<t>Så säger Herren, HERREN:</t> <t>Ve över blodstaden!</t> <t>Jag skall lägga mer bränsle under den.</t>


text:
<t>Ja, lägg på mer ved,</t> <t>tänd upp eld,</t> <t>låt köttet kokas väl,</t> <t>låt spadet koka in</t> <t>och benen bli förbrända.</t>


text:
<t>Sätt sedan grytan tom på den glödande kolen</t> <t>till dess den blir så upphettad</t> <t>att kopparn glödgas</t> <t>och orenheten smälts bort ur den</t> <t>och ärgen försvinner.</t>


text:
<t>Den har vållat mig mycket arbete</t> <t>men ändå har den myckna rosten inte gått bort.</t> <t>In i elden med rosten!</t>


text:
<pb/>Din orenhet är skamlig, och därför att du inte blev ren, hur jag än försökte rena dig, skall du nu inte mer bli fri från din orenhet, förrän jag har släckt min vrede på dig.


text:
Jag, HERREN, har talat. Det kommer! Jag skall göra det! Jag skall inte släppa efter, inte visa mildhet och inte ångra mig. Efter ditt sätt att leva och efter dina gärningar skall man döma dig, säger Herren, HERREN."


text:
"Du människobarn, se, genom plötslig död skall jag ta ifrån dig dina ögons lust, men du skall inte klaga eller gråta eller fälla tårar.


text:
I tysthet får du sörja, men du skall inte hålla sorgefest som efter en död. Sätt på dig din huvudbindel och tag skor på dina fötter. Skyl inte ditt skägg och ät inte sorgebröd."


text:
<pb/>Nästa morgon talade jag till folket, men på aftonen dog min hustru. Följande morgon gjorde jag som jag hade blivit befalld.


text:
Säg till Israels hus: Så säger Herren, HERREN: Se, jag skall vanhelga min helgedom, er stolta härlighet, era ögons lust och er själs längtan. Och era söner och döttrar, som ni har tvingats överge, skall falla för svärd.


text:
Ni skall behålla huvudbindlarna på era huvuden och skorna på era fötter. Ni skall inte hålla dödsklagan eller gråta utan tyna bort genom era missgärningar och sucka med varandra.


text:
Hesekiel skall vara ett tecken för er. Som han har gjort, skall ni komma att göra. När detta händer, skall ni inse att jag är Herren, HERREN.


text:
<pb/>Men du människobarn skall veta, att på den dag då jag tar ifrån dem deras värn, deras härliga fröjd, deras ögons lust och deras själs begär, deras söner och döttrar,


text:
Den dagen skall din mun öppnas, och du skall tala till flyktingen och inte mer vara stum. Du skall vara ett tecken för dem, och de skall inse att jag är HERREN."


text:
Säg till Ammons barn: Hör Herrens, HERRENS ord: Så säger Herren, HERREN: Eftersom du ropade "ha, ha" mot min helgedom när den blev vanhelgad och mot Israels land när det lades öde och mot Juda hus när det gick i landsflykt,


text:
se, därför skall jag ge dig till österlänningarna, så att de får slå upp sina tältläger och sätta upp sina boningar i dig. De skall äta din frukt och de skall dricka din mjölk.


text:
Jag skall göra Rabba till en betesmark för kameler och ammoniternas land till en lägerplats för fårhjordar, och ni skall inse att jag är HERREN.


text:
Ty så säger Herren, HERREN: Eftersom du klappar i händerna och stampar med fötterna och med allt det förakt du har i din själ gläder dig över Israels lands olycka,


text:
se, därför skall jag räcka ut min hand mot dig och ge dig till byte åt hednafolken. Jag skall utrota dig från folken och utplåna dig ur länderna. Jag skall förgöra dig, och du skall inse att jag är HERREN.


text:
<pb/>Så säger Herren, HERREN: Eftersom Moab och Seir säger: "Se, det är med Juda hus som med alla andra folk",


text:
därför skall jag öppna Moabs bergsluttningar så att de blir utan städer, utan sina gränsstäder, landets prydnad: Bet-Hajesimot, Baal-Meon och Kirjatajim.


text:
Till besittning åt österlänningarna skall jag ge bort dem tillsammans med ammoniterna, så att man inte mer tänker på Ammons barn bland folken.


text:
<pb/>Så säger Herren, HERREN: Eftersom Edom har handlat så hämndgirigt mot Juda hus och dragit på sig svår skuld genom sin hämnd,


text:
därför, säger Herren, HERREN, skall jag räcka ut min hand mot Edom och utrota både människor och djur. Jag skall ödelägga det, och från Teman till Dedan skall de falla för svärd.


text:
Jag skall hämnas på Edom genom mitt folk Israel, och de skall handla med Edom enligt min brinnande vrede. Edom skall så få känna min hämnd, säger Herren, HERREN.


text:
<pb/>Så säger Herren, HERREN: Eftersom filisteerna har handlat så hämndgirigt och med förakt i själen velat hämnas och i sin eviga fiendskap velat fördärva,


text:
därför säger Herren, HERREN så: Se, jag skall räcka ut min hand mot filisteerna och utrota kereteerna och förgöra dem som finns kvar i Kustlandet.


text:
Jag skall hämnas stort på dem, när jag straffar dem i min vrede. Och de skall inse att jag är HERREN, när jag låter min hämnd drabba dem."


text:
<pb/>Du människobarn, eftersom Tyrus har sagt om Jerusalem: <pb/><t>"Ha, ha, folkens port har brutits ner.</t> <t>Då vänder man sig till mig,</t> <t>jag blir rik när hon ligger i ruiner."</t>


text:
<t>Därför säger Herren, HERREN så:</t> <t>Se, jag är emot dig, Tyrus.</t> <t>Jag skall få många hednafolk att resa sig mot dig,</t> <t>liksom havet låter sina böljor resa sig.</t>


text:
<t>De skall förstöra Tyrus murar</t> <t>och riva ner hennes torn.</t> <t>Jag skall skrapa bort allt grus från henne</t> <t>och förvandla henne till en kal klippa.</t>


text:
<t>En torkplats för fisknät skall hon bli,</t> <t>mitt ute i havet,</t> <t>ty jag har talat, säger Herren, HERREN.</t> <t>Hon skall bli ett byte för hednafolken.</t>


text:
<t>Och hennes döttrar på fastlandet</t> <t>skall dräpas med svärd.</t> <t>De skall inse att jag är HERREN.</t>


text:
<pb/>Ty så säger Herren, HERREN: Se, jag skall låta Nebukadressar, kungen i Babel, kungarnas kung, norrifrån komma över Tyrus med hästar och vagnar och ryttare och med mycket folk.


text:
<pb/><t>Dina döttrar på fastlandet</t> <t>skall han dräpa med svärd.</t> <t>Han skall bygga en belägringsmur mot dig,</t> <t>kasta upp en vall mot dig</t> <t>och resa sina sköldar mot dig.</t>


text:
<t>Med sin murbräcka skall han rikta stötar mot dina murar,</t> <t>och dina torn skall han bryta ner med sina vapen.</t>


text:
<t>Hans hästar är så många</t> <t>att dammet från dem skall övertäcka dig.</t> <t>Vid dånet av hans ryttare</t> <t>och av hans kärror och vagnar</t> <t>skall dina murar skaka</t> <t>när han drar in genom dina portar,</t> <t>så som man drar in i en erövrad stad.</t>


text:
<t>Hans hästar skall med sina hovar</t> <t>trampa sönder alla dina gator.</t> <t>Ditt folk skall han döda med svärd,</t> <t>och dina stolta stoder skall störta till marken.</t>


text:
<t>Man skall röva bort dina skatter</t> <t>och plundra dina handelsvaror.</t> <t>Man skall riva dina murar,</t> <t>och dina vackra hus skall man bryta ner.</t> <t>Stenarna, trävirket och gruset skall kastas i havet.</t>


text:
<t>Ja, jag skall göra dig till en kal klippa,</t> <t>en torkplats för fisknät skall du bli.</t> <t>Aldrig mer skall du byggas upp igen,</t> <t>ty jag, HERREN, har talat,</t> <t>säger Herren, HERREN.</t>


text:
<pb/>Så säger Herren, HERREN till Tyrus: Kommer då inte kustländerna att bäva vid dånet av ditt fall, när dina sårade jämrar sig och man begår mord hos dig?


text:
Alla furstar vid havet skall stiga ner från sina troner. De skall lägga bort sina mantlar och ta av sig sina broderade kläder. Skräck blir deras klädsel där de sitter på marken. De skall ständigt förskräckas och häpna över dig.


text:
<pb/>De skall stämma upp en klagosång över dig och säga: <pb/><t>"Hur har du inte gått under,</t> <t>du som var bebodd av sjöfolk,</t> <t>du berömda stad,</t> <t>du som var så mäktig på havet,</t> <t>du och dina invånare,</t> <t>du som spred skräck hos alla dina invånare.</t>


text:
<t>Nu darrar kustländerna</t> <t>den dag du faller,</t> <t>och öarna i havet förfäras</t> <t>den dag du går under."</t>


text:
<pb/>Ty så säger Herren, HERREN: När jag gör dig till en ödelagd stad, lik städer som ingen bor i, när jag låter havets djup stiga upp över dig så att de stora vattnen övertäcker dig,


text:
då störtar jag ner dig till dem som har farit ner i graven, till folk som levde för länge sedan. Likt en plats som sedan länge ligger öde får du ligga där i jordens djup hos dem som har farit ner i graven. Så skall du förbli obebodd medan jag gör härliga ting i de levandes land.


text:
Jag skall låta dig få ett fasansfullt slut, och du skall inte mer finnas till. Man skall söka dig men aldrig någonsin finna dig säger Herren, HERREN."


text:
Säg till Tyrus: <pb/><t>Du som bor vid havets portar</t> <t>och driver handel med folken</t> <t>i många kustländer,</t> <t>så säger Herren, HERREN:</t> <t>O Tyrus, du säger själv:</t> <t>Jag är den fullkomliga skönheten.</t>


text:
<t>Av cypress från Senir</t> <t>gjorde de allt ditt träarbete.</t> <t>De hämtade en ceder från Libanon</t> <t>för att göra en mast åt dig.</t>


text:
<t>Av ekar från Basan</t> <t>gjorde de dina åror.</t> <t>De prydde ditt däck med elfenben,</t> <t>inlagt i ädelt trä</t> <t>från kitteernas öländer.</t>


text:
<t>Seglet av fint broderat linne från Egypten</t> <t>hade du som ditt baner.</t> <t>Mörkblått och purpurrött tyg från Elisas öländer</t> <t>hade du till soltält.</t>


text:
<t>Sidons och Arvads invånare</t> <t>var roddare åt dig.</t> <t>De vise, som du hade hos dig, Tyrus,</t> <t>dem tog du till sjömän.</t>


text:
<t>Gebals äldste och dess vise</t> <t>tjänade dig med att täta dina fogar.</t> <t>Havets alla fartyg med sina besättningar</t> <t>tjänade dig vid din byteshandel.</t>


text:
<t>Perser, ludeer och puteer</t> <t>tjänstgjorde som soldater i din här</t> <t>och var ditt krigsfolk.</t> <t>Sköldar och hjälmar hängde de på dig,</t> <t>och dessa gav dig glans.</t>


text:
<t>Arvads söner och din här</t> <t>stod runt omkring på dina murar,</t> <t>och män från Gammad var i dina torn.</t> <t>Sina stora sköldar hängde de upp</t> <t>runt om på dina murar,</t> <t>de gjorde din skönhet fullkomlig.</t>


text:
<pb/>Tarsis var din handelspartner, ty du var rik på allt. Du fick silver, järn, tenn och bly i utbyte mot dina varor.


text:
Dedans söner handlade med dig, ja, många kustländer var dina kunder. Elfenben och ebenholts förde de till dig som betalning.


text:
Aram var din handelspartner, ty du var rik på konstarbeten. Karbunkelstenar, purpurrött tyg, broderade vävnader och fint linne, koraller och rubiner gav de dig som betalning.


text:
<pb/>Juda och Israels land handlade med dig. Vete från Minnit, bakverk och honung, olja och balsam gav de dig i utbyte för dina varor.


text:
Damaskus var din handelspartner, ty du var rik på konstarbeten och allt slags gods. De kom med vin från Helbon och med ull från Sahar.


text:
Dan och Javan gav dig tvinnad tråd som betalning. De gav konstsmitt järn, kassia och kalmus i utbyte mot dina varor.


text:
Araberna och Kedars alla furstar tjänade dig med sin handel, med lamm och baggar och bockar drev de handel hos dig.


text:
Sabas och Raamas köpmän gjorde affärer med dig. Kryddor av bästa slag och alla slags ädla stenar och guld gav de dig som betalning.


text:
De gjorde affärer hos dig med vackra kläder, med mörkblå brokigt vävda mantlar, med brokiga täcken, med välslagna, starka rep på din marknad.


text:
<pb/><t>Fartyg från Tarsis for i väg med dina bytesvaror.</t> <t>Så fylldes du med gods och blev mycket ärad,</t> <t>där du låg mitt i havet.</t>


text:
<t>Ut på vida vattnen förde de dig,</t> <t>dina roddare.</t> <t>Då kom östanvinden och krossade dig,</t> <t>där du låg mitt i havet.</t>


text:
<t>Ditt gods, dina varor och din handel,</t> <t>dina sjömän och styrmän,</t> <t>de som lagade dina fogar</t> <t>och de som drev din handel,</t> <t>allt krigsfolk som fanns hos dig</t> <t>och allt manskap hos dig,</t> <t>skall sjunka ner i havets djup</t> <t>den dag du faller.</t>


text:
<t>Alla som ror med åror</t> <t>lämnar sina skepp.</t> <t>Sjömän och alla som far på havet stannar i land.</t>


text:
<t>De ropar högt över dig</t> <t>och klagar bittert,</t> <t>de strör stoft på sina huvuden</t> <t>och rullar sig i aska.</t>


text:
<t>De rakar sig skalliga för din skull</t> <t>och klär sig i säcktyg,</t> <t>de gråter över dig i bitter sorg,</t> <t>under bitter klagan.</t>


text:
<t>Med jämmer stämmer de upp en klagosång över dig,</t> <t>klagande sjunger de om dig:</t> <t>Vem är lik Tyrus,</t> <t>som bringats till tystnad</t> <t>mitt ute i havet?</t>


text:
<t>När dina handelsvaror sattes i land från havet</t> <t>mättade du många folk.</t> <t>Med ditt myckna gods och dina många bytesvaror</t> <t>gjorde du jordens kungar rika.</t>


text:
<t>Men nu, då du har förlist och försvunnit från havet</t> <t>ner i vattnets djup,</t> <t>har dina bytesvaror och allt ditt manskap</t> <t>sjunkit med dig.</t>


text:
<t>Kustländernas alla invånare</t> <t>häpnar över dig,</t> <t>deras kungar står rysande</t> <t>med förfäran i sina ansikten.</t>


text:
<t>Köpmännen ute bland folken visslar hånfullt åt dig.</t> <t>Du har fått ett fasansfullt slut,</t> <t>du skall inte mer finnas till."</t>


text:
"Du människobarn, säg till fursten i Tyrus: Så säger Herren, HERREN: <pb/><t>Ditt hjärta är högmodigt</t> <t>och du säger: Jag är en gud,</t> <t>jag tronar på en gudatron</t> <t>mitt ute i havet.</t> <t>Ändå är du bara en människa och inte en gud,</t> <t>hur mycket du än i ditt hjärta</t> <t>tycker dig vara en gud.</t>


text:
<t>Genom din visdom och ditt förstånd</t> <t>har du blivit rik,</t> <t>guld och silver har du samlat i dina förrådshus.</t>


text:
<t>Genom stor visdom med vilken du bedrev din handel</t> <t>har du ökat din rikedom,</t> <t>och så har ditt hjärta blivit högmodigt</t> <t>för din rikedoms skull.</t>


text:
<t>se, därför skall jag låta främlingar komma mot dig,</t> <t>de grymmaste folk.</t> <t>De skall dra sina svärd mot din visdoms skönhet</t> <t>och orena din glans.</t>


text:
<t>De skall störta ner dig i graven,</t> <t>och du skall dö en våldsam död</t> <t>mitt ute i havet.</t>


text:
<t>Skall du då säga till den som dräper dig:</t> <t>'Jag är en gud',</t> <t>du som är en människa och inte en gud,</t> <t>i händerna på den som genomborrar dig?</t>


text:
<t>Du skall dö som de oomskurna dör</t> <t>för främlingars hand.</t> <t>Ty jag har talat,</t> <t>säger Herren, HERREN."</t>


text:
"Du människobarn, stäm upp en klagosång över kungen i Tyrus och säg till honom: <pb/>Så säger Herren, HERREN: <pb/><t>Du var en mönsterbild av fullkomlighet,</t> <t>full av visdom och fullkomlig i skönhet.</t>


text:
<t>I Eden, Guds lustgård, var du,</t> <t>höljd i alla slags ädelstenar:</t> <t>karneol, topas och kalcedon,</t> <t>krysolit, onyx och jaspis,</t> <t>safir, karbunkel och smaragd.</t> <t>Med guld var dina tamburiner och flöjter utsmyckade,</t> <t>framställda den dag du skapades.</t>


text:
<t>Du var en smord, beskyddande kerub,</t> <t>och jag hade satt dig på Guds heliga berg.</t> <t>Där gick du omkring bland gnistrande stenar.</t>


text:
<t>Du var fullkomlig på alla dina vägar</t> <t>från den dag då du skapades,</t> <t>till dess att orättfärdighet blev funnen hos dig.</t>


text:
<t>Genom din stora handel</t> <t>fylldes du med våld,</t> <t>och du syndade.</t> <t>Därför drev jag dig bort från Guds berg</t> <t>och förgjorde dig, du beskyddande kerub</t> <t>mitt bland de gnistrande stenarna.</t>


text:
<t>Eftersom ditt hjärta var högmodigt på grund av</t> <pb/>din skönhet, <pb/><t>och du fördärvade din visdom på grund av din prakt,</t> <t>kastade jag ner dig till jorden</t> <t>och utlämnade dig åt kungar till att beskådas.</t>


text:
<t>Genom dina många missgärningar och din oärliga handel</t> <t>vanhelgade du dina helgedomar.</t> <t>Därför lät jag eld gå ut från dig,</t> <t>och den förtärde dig.</t> <t>Jag gjorde dig till aska på marken</t> <t>inför alla som såg dig.</t>


text:
<t>Alla som kände dig bland folken</t> <t>häpnade över dig.</t> <t>Du fick ett fasansfullt slut</t> <t>och du skall inte mer finnas till."</t>


text:
och säg: Så säger Herren, HERREN: <pb/><t>Se, jag skall komma över dig, Sidon,</t> <t>och förhärliga mig i dig.</t> <t>Man skall inse att jag är HERREN,</t> <t>när jag dömer henne</t> <t>och bevisar mig helig i hennes mitt.</t>


text:
<t>Jag skall sända pest över henne</t> <t>och blod på hennes gator,</t> <t>och inne i henne skall döende män falla för svärd,</t> <t>som skall drabba henne från alla sidor.</t> <t>Och man skall inse att jag är HERREN.</t>


text:
<pb/>Sedan skall det för Israels hus inte mer finnas någon stickande tagg eller något sårande törne bland alla de grannfolk som nu föraktar dem. Och man skall inse att jag är Herren, HERREN.


text:
<pb/>Så säger Herren, HERREN: När jag samlar Israels hus från de folk där de är kringspridda, skall jag uppenbara min helighet bland dem inför hednafolkens ögon, och de skall sedan bo i sitt land, det som jag gav åt min tjänare Jakob.


text:
De skall bo där i trygghet och bygga hus och plantera vingårdar. Ja, de skall bo i trygghet, när jag dömer alla som bor runt omkring dem och som föraktar dem. Och de skall inse att jag är HERREN, deras Gud."


text:
<pb/>I det tionde året, på tolfte dagen i den tionde månaden<f>[15]</f> kom HERRENS ord till mig. Han sade:


text:
"Du människobarn, vänd ditt ansikte mot farao, kungen i Egypten, och profetera mot honom och mot hela Egypten.


text:
Säg: Så säger Herren, HERREN: <pb/><t>Jag är emot dig, farao,</t> <t>du Egyptens kung,</t> <t>du stora monster, som ligger där i dina strömmar</t> <t>och säger: Nilen är min,</t> <t>jag har själv gjort den.</t>


text:
<t>Jag skall sätta krokar i dina käftar</t> <t>och låta fiskarna i dina strömmar fastna i dina fjäll.</t> <t>Så skall jag dra upp dig ur dina strömmar</t> <t>med alla fiskar som hänger fast vid dina fjäll.</t>


text:
<t>Jag skall kasta dig ut i öknen</t> <t>med alla fiskarna från dina strömmar.</t> <t>Du skall bli liggande på marken</t> <t>och inte tas bort därifrån eller hämtas,</t> <t>ty jag skall ge dig till mat åt markens djur och himlens fåglar.</t>


text:
<t>Alla Egyptens invånare skall inse</t> <t>att jag är HERREN.</t> <t>Ty de är en rörstav</t> <t>för Israels hus.</t>


text:
<t>När de tar dig i sin hand går du sönder</t> <t>och ristar upp hela deras sida.</t> <t>När de stöder sig på dig bryts du av,</t> <t>och du får alla höfter att darra.</t>


text:
<pb/>Därför säger Herren, HERREN så: Se, jag vill låta svärd drabba dig och jag skall utrota både människor och djur ur dig.


text:
Egyptens land skall skövlas och läggas öde, och de skall inse att jag är HERREN. Detta därför att du sade: Nilfloden är min, jag har själv gjort den.


text:
Se, därför är jag emot dig och dina strömmar, och jag skall göra Egyptens land till en ödemark, till ett ödelagt land, från Migdol till Sevene ända fram till Nubiens gräns.


text:
<pb/>Ingen människas fot skall gå fram där och ingen fot av något djur. Landet skall ligga obebott i fyrtio år.


text:
Jag skall göra Egyptens land till en ödemark bland ödelagda länder, och dess städer skall ligga öde bland ödelagda städer i fyrtio år. Jag skall skingra egyptierna bland folken och sprida ut dem i länderna.


text:
<pb/>Ty så säger Herren, HERREN: När fyrtio år har gått, skall jag samla egyptierna från de folk där de är utspridda.


text:
Jag skall göra slut på deras fångenskap och låta dem återvända till Patros land,<f>[16]</f> som de härstammar från. Där skall de bli ett oansenligt rike,


text:
ett rike som är oansenligare än andra riken, så att det inte mer skall kunna upphöja sig över folken. Jag skall låta dem bli så få att de inte kan härska över folken.


text:
Israels folk skall inte mer förlita sig på egyptierna, utan de skall minnas sin synd, när de vänder sig till dem för att få hjälp. Och de skall inse att jag är Herren, HERREN."


text:
<pb/>I det tjugosjunde året, på första dagen i den första månaden<f>[17]</f> kom HERRENS ord till mig. Han sade:


text:
<pb/>"Du människobarn, Nebukadressar, kungen i Babel, har låtit sin här utföra ett hårt arbete mot Tyrus. Varje huvud har blivit skalligt och varje skuldra sönderskavd. Men varken han eller hans här har vunnit något av Tyrus genom det arbete de utfört mot det.


text:
Därför säger Herren, HERREN så: Se, jag ger Egyptens land åt Nebukadressar, kungen i Babel, och han skall föra bort dess rikedomar och plundra och ta byte där. Detta skall hans här få som lön.


text:
Som ersättning för hans arbete ger jag honom Egyptens land, ty för min räkning har de utfört sitt verk, säger Herren, HERREN.


text:
<pb/>På den tiden skall jag låta ett horn växa upp åt Israels hus, och jag skall låta dig öppna munnen mitt ibland dem. Och de skall inse att jag är HERREN."


text:
"Du människobarn, profetera och säg: Så säger Herren, HERREN: <pb/><t>Jämra er: "Ve oss, vilken dag!"</t>


text:
<t>Ty dagen är nära,</t> <t>HERRENS dag är nära,</t> <t>en mulen dag, då hednafolkens stund är inne.</t>


text:
<t>Ett svärd skall komma över Egypten,</t> <t>och Nubien skall gripas av ångest</t> <t>när de slagna faller i Egypten,</t> <t>dess rikedomar förs bort</t> <t>och dess grundvalar rivs upp.</t>


text:
<t>Nubier, puteer och ludeer och hela skaran av främmande folk</t> <t>och kubeer och förbundslandets söner</t> <t>skall tillsammans med dem falla för svärd.</t>


text:
<t>Så säger HERREN:</t> <t>Egyptens försvarare skall falla,</t> <t>deras stolta makt skall störtas.</t> <t>Från Migdol till Sevene</t> <t>skall de som bor där falla för svärd,</t> <t>säger Herren, HERREN.</t>


text:
<pb/>Deras land skall ligga öde bland ödelagda länder, och deras städer skall ligga bland ödelagda städer.


text:
<pb/>På den dagen skall sändebud på fartyg dra ut från mig för att skrämma Nubien mitt i dess trygghet. Man skall där gripas av ångest som på Egyptens dag, ty se, det kommer.


text:
<pb/>Så säger Herren, HERREN: <pb/><t>Jag skall göra slut på Egyptens överflöd</t> <t>genom Nebukadressar, kungen i Babel.</t>


text:
<t>Han och hans folk med honom,</t> <t>de grymmaste bland hednafolken,</t> <t>skall föras dit för att fördärva landet.</t> <t>De skall dra sina svärd mot Egypten</t> <t>och fylla landet med slagna.</t>


text:
<t>Jag skall göra floderna till torr mark</t> <t>och sälja landet i onda mäns händer.</t> <t>Genom främlingars händer skall jag ödelägga landet</t> <t>med allt som finns i det.</t> <t>Jag, HERREN, har talat.</t>


text:
<t>Så säger Herren, HERREN:</t> <t>Jag skall också förstöra avgudarna</t> <t>och göra slut på avgudabilderna i Nof.</t> <t>Det skall inte mer uppstå någon furste i Egypten,</t> <t>och jag skall låta skräck drabba Egyptens land.</t>


text:
<t>Jag skall utgjuta min vrede över Sin,</t> <t>Egyptens värn,</t> <t>och utrota den larmande hopen i No.</t>


text:
<t>Jag skall tända eld på Egypten,</t> <t>Sin skall gripas av ångest,</t> <t>No skall erövras</t> <t>och Nof överfallas på ljusa dagen.</t>


text:
<t>Avens och Pi-Besets unga män skall falla för svärd,</t> <t>och kvinnorna skall vandra bort i fångenskap.</t>


text:
<t>I Tachpanches blir dagen mörk,</t> <t>när jag bryter sönder Egyptens ok</t> <t>och dess stolta makt upphör att finnas till.</t> <t>Ett moln skall övertäcka det,</t> <t>och dess döttrar skall vandra bort i fångenskap.</t>


text:
"Du människobarn, jag har brutit sönder faraos, den egyptiske kungens arm, och man har inte förbundit den. Man har inte använt läkemedel, inte lindat den eller lagt förband på den för att på nytt göra den stark nog att föra svärdet.


text:
Därför säger Herren, HERREN så: Jag är emot farao, kungen i Egypten, och skall bryta sönder hans armar, både den som ännu är stark och den som redan är bruten, och jag skall låta svärdet falla ur hans hand.


text:
Den babyloniske kungens armar skall jag stärka, och jag skall sätta mitt svärd i hans hand. Men faraos armar skall jag bryta sönder, så att han som en dödsslagen kämpe jämrar sig inför honom.


text:
Jag skall stärka den babyloniske kungens armar, men faraos armar skall sjunka ner. De skall inse att jag är HERREN, när jag sätter mitt svärd i den babyloniske kungens hand, för att han skall räcka ut det mot Egyptens land.


text:
Jag skall skingra egyptierna bland folken och sprida ut dem i länderna. Och de skall inse att jag är HERREN."


text:
"Du människobarn, säg till farao, kungen i Egypten, och till hans larmande hop: <pb/><t>Vem är du lik i din storhet?</t>


text:
<t>Se på Assyrien, en gång en ceder på Libanon,</t> <t>med vackra grenar, skuggrik krona och hög stam,</t> <t>som sträckte sin topp upp bland molnen.</t>


text:
<t>Vatten gav den växt,</t> <t>djupa källor gjorde den hög.</t> <t>Källorna lät sina strömmar flyta runt platsen</t> <t>där den var planterad,</t> <t>och sände ut sina flöden</t> <t>till alla andra träd på marken.</t>


text:
<t>Därför fick den högre stam</t> <t>än alla träd på marken.</t> <t>Den fick många kvistar</t> <t>och yviga grenar</t> <t>på grund av det myckna vattnet</t> <t>när den sköt skott.</t>


text:
<t>Alla himlens fåglar</t> <t>byggde sina bon bland grenarna,</t> <t>alla markens djur födde sina ungar</t> <t>under dess grenar,</t> <t>och i skuggan av det</t> <t>bodde alla de stora folken.</t>


text:
<t>Den var vacker genom sin storhet</t> <t>och genom sina grenars längd,</t> <t>ty den hade sin rot</t> <t>vid stora vatten.</t>


text:
<t>Ingen ceder i Guds lustgård</t> <t>gick upp mot den,</t> <t>ingen cypress hade grenar</t> <t>som kunde jämföras med den,</t> <t>ingen lönn bar kvistar som den.</t> <t>Nej, inget träd i Guds lustgård</t> <t>liknade den i skönhet.</t>


text:
<t>Jag hade gjort den så vacker</t> <t>med alla dess grenar</t> <t>att alla Edens träd i Guds lustgård</t> <t>avundades den.</t>


text:
<pb/>Därför säger Herren, HERREN så: Eftersom den har växt så hög och sträckt sin topp upp bland molnen och förhävt sig i sitt hjärta över att den var så hög,


text:
därför skall jag utlämna den åt den mäktige bland folken. Han skall behandla den som den förtjänar, ty för dess ogudaktighets skull har jag röjt den ur vägen.


text:
Främlingar, de grymmaste folk, har fått hugga ner den och har låtit den ligga. Dess kvistar har fallit på bergen och i alla dalar. Grenarna har brutits av och kastats i landets alla bäckar, och alla folk på jorden måste ge sig bort ifrån dess skugga och låta den ligga.


text:
<pb/>Detta sker för att inget träd som växer vid vatten skall yvas på grund av sin höjd och sträcka sin topp upp bland molnen, och för att inte ens det väldigaste av dem skall stå där och vara högmodigt, nej, inget träd som har haft vatten att dricka. Ty de är alla bestämda till att dö och måste ner i jordens djup för att vara där bland människors barn, hos dem som har farit ner i graven.


text:
<pb/>Så säger Herren, HERREN: På den dag, då cedern for ner till dödsriket, lät jag djupet klä sig i säcktyg för dess skull. Jag lät strömmarna stå stilla, och de stora vattnen hölls tillbaka. Jag lät för dess skull Libanon klä sig i svart, och alla träd på marken vissnade i sorg över den.


text:
Vid dånet av dess fall fick jag hednafolken att bäva, när jag störtade ner den i dödsriket till dem som hade farit ner i graven. Men i jordens djup tröstade sig då alla Edens träd, de främsta och bästa på Libanon, alla de som hade haft vatten att dricka.


text:
Också de hade, som det trädet, tvingats fara ner till dödsriket, till dem som var slagna med svärd. Dit for också de som hade varit dess stöd och hade bott i dess skugga bland hednafolken.


text:
<pb/>Vilket av Edens träd liknar dig i härlighet och storhet? Ändå skall du störtas ner i jordens djup tillsammans med Edens träd och ligga där bland de oomskurna, hos dem som har genomborrats med svärd. Så skall det gå farao och hela hans larmande hop, säger Herren, HERREN."


text:
<pb/>I det tolfte året, på första dagen i den tolfte månaden<f>[20]</f> kom HERRENS ord till mig. Han sade:


text:
"Du människobarn, stäm upp en klagosång över farao, kungen i Egypten, och säg till honom: <pb/><t>Du var lik ett ungt lejon bland hednafolken.</t> <t>Du liknade monstret i havet,</t> <t>där du for fram i dina strömmar</t> <t>och rörde upp vattnet med dina fötter</t> <t>och grumlade floderna.</t>


text:
<t>Så säger Herren, HERREN:</t> <t>Jag skall breda ut mitt nät över dig</t> <t>genom skaror av många folk,</t> <t>och de skall dra upp dig i mitt garn.</t>


text:
<t>Jag skall kasta upp dig på land</t> <t>och slunga dig bort på det öppna fältet.</t> <t>Jag skall låta alla himlens fåglar slå ner på dig</t> <t>och låta jordens alla vilda djur äta sig mätta på dig.</t>


text:
<t>Jag skall dränka landet</t> <t>med strömmar av ditt blod ända upp till bergen,</t> <t>och bäckarna skall bli fyllda av dig.</t>


text:
<t>När det är ute med dig,</t> <t>skall jag täcka över himlen</t> <t>och förmörka stjärnorna.</t> <t>Jag skall täcka över solen med moln,</t> <t>och månen skall inte lysa mer.</t>


text:
<t>Alla ljus på himlen</t> <t>skall jag göra mörka för din skull</t> <t>och låta mörker komma över ditt land,</t> <t>säger Herren, HERREN.</t>


text:
<t>Många folks hjärtan skall jag bedröva,</t> <t>när jag tillkännager din undergång bland hednafolken,</t> <t>för länder som du inte känner till.</t>


text:
<t>Jag skall få många folk att häpna över dig,</t> <t>och deras kungar skall bäva för din skull,</t> <t>när jag svingar mitt svärd inför deras ögon.</t> <t>Varje ögonblick skall de frukta,</t> <t>var och en för sitt liv,</t> <t>den dag du faller.</t>


text:
<t>Jag skall låta din larmande hop falla för hjältars svärd,</t> <t>grymmast bland hednafolk är de alla.</t> <t>De skall ödelägga Egyptens härlighet,</t> <t>och hela den larmande hopen skall förgöras.</t>


text:
<t>Jag skall utrota all dess boskap</t> <t>vid de många vattnen.</t> <t>Ingen människofot skall mer röra upp vattnet,</t> <t>inte heller boskapsklövar.</t>


text:
<t>Sedan skall jag låta deras vatten sjunka undan</t> <t>och deras strömmar flyta bort som olja,</t> <t>säger Herren, HERREN.</t>


text:
<t>När jag gör Egyptens land till en övergiven ödemark</t> <t>och tar ifrån landet allt som finns där</t> <t>och slår ner alla som bor i landet -</t> <t>då skall de inse att jag är HERREN.</t>


text:
<t>Detta är en klagosång som man skall sjunga.</t> <t>Folkens döttrar skall sjunga den över Egypten</t> <t>med hela dess larmande hop,</t> <t>säger Herren, HERREN."</t>


text:
<pb/>"Du människobarn, sjung sorgesång över Egyptens larmande folkhop. Befall henne att fara ner i jordens djup tillsammans med döttrarna till mäktiga folkslag, till dem som redan har farit ner i graven.


text:
Bland män som är genomborrade med svärd skall de falla. Svärdet är redo. Släpa bort henne med alla hennes folkskaror.


text:
<pb/>Starka hjältar skall tala ur dödsriket till honom och till dem som hjälper honom: De har farit hit ner, och nu ligger de där, de oomskurna, genomborrade med svärd.


text:
<pb/>Där ligger Assur med hela sin skara. Alla är de slagna och har fallit för svärd. Han är omgiven av deras gravar.


text:
Sina gravar har de fått längst ner i gropen. Runt omkring hans grav ligger hans skara. Alla är de slagna, fallna för svärd, de som spred skräck i de levandes land.


text:
<pb/>Där ligger Elam med hela sin larmande hop runt omkring hans grav. Alla är de slagna och har fallit för svärd. Som oomskurna måste de fara ner i jordens djup, de som spred skräck omkring sig i de levandes land. Nu måste de bära sin skam med de andra som har farit ner i graven.


text:
Bland de slagna har han fått sitt läger med hela sin larmande hop. Runt omkring honom är deras gravar. Oomskurna ligger de där alla, slagna med svärd, ty de spred skräck i de levandes land. Nu måste de bära sin skam tillsammans med dem som har farit ner i graven. De ligger mitt ibland de slagna.


text:
<pb/>Där ligger Mesek-Tubal med hela sin larmande hop. Runt omkring honom har de sina gravar. Alla är oomskurna och genomborrade med svärd, ty de spred skräck i de levandes land.


text:
Inte heller får de ligga bland de fallna, oomskurna hjältarna, som har farit ner till dödsriket i sin rustning och fått sina svärd lagda under sina huvuden. Nej, deras missgärningar vilar över deras ben, ty de spred skräck i de levandes land.


text:
<pb/>Där ligger Edom med sina kungar och alla sina furstar. Trots all sin makt har de fått sin plats bland dem som är slagna med svärd. De måste ligga där tillsammans med de oomskurna och med dem som har farit ner i graven.


text:
<pb/>Där ligger alla Nordlandets furstar och alla sidonier, ty de for ner tillsammans med de slagna. För all den skräck de orsakade genom sin makt har de kommit på skam. De ligger där oomskurna bland dem som genomborrats med svärd. De måste bära sin skam tillsammans med dem som har farit ner i graven.


text:
<pb/>Farao skall se dem, och han skall trösta sig i sorgen över hela sin larmande hop. Farao och hela hans här är slagna med svärd, säger Herren, HERREN.


text:
Ty jag lät honom bli en skräck i de levandes land, men nu måste han läggas mitt ibland de oomskurna, hos dem som är slagna med svärd, farao med hela sin larmande hop, säger Herren, HERREN."


text:
<pb/>"Du människobarn, tala till dina landsmän och säg till dem: När jag låter svärdet drabba ett land och folket i det landet utser en man bland sig och gör honom till sin väktare,


text:
men den som får höra ljudet från hornet ändå inte låter varna sig, utan svärdet kommer och tar bort honom, då kommer hans blod över hans eget huvud.


text:
Han hörde ljudet från hornet men lät inte varna sig. Därför kommer hans blod över honom själv. Om han hade låtit varna sig, hade han räddat sitt liv.


text:
<pb/>Men om väktaren ser svärdet komma och inte blåser i hornet för att varna folket, och svärdet kommer och tar bort någon bland dem, då dör denne genom sin egen missgärning, men hans blod skall jag utkräva av väktarens hand.


text:
<pb/>Du människobarn, jag har satt dig till väktare för Israels hus för att du på mitt uppdrag skall varna dem, när du hör ett ord från min mun.


text:
När jag säger till den ogud-aktige: Du ogudaktige, du måste dö! och du då inte varnar honom för den väg han går, så skall den ogudaktige dö genom sin missgärning, men hans blod skall jag utkräva av din hand.


text:
Men om du varnar den ogudaktige för den väg han går, för att han skall vända om ifrån den, och han ändå inte vänder om ifrån sin väg, då skall han dö genom sin missgärning, men du själv har räddat ditt liv.


text:
<pb/>Du människobarn, säg till Israels hus: Ni säger: Våra överträdelser och synder tynger oss, och vi förgås genom dem. Hur kan vi då leva?


text:
Svara dem: Så sant jag lever, säger Herren, HERREN, jag gläder mig inte åt den ogudaktiges död. I stället vill jag att den ogudaktige vänder om från sin väg och får leva. Vänd om, vänd om från era onda vägar! Inte vill ni väl dö, ni av Israels hus?


text:
<pb/>Men du människobarn, säg till dina landsmän: Den rättfärdiges rättfärdighet skall inte rädda honom när han syndar. Den ogudaktige skall inte komma på fall genom sin ogudaktighet, när han vänder om från sin ogudaktighet. Den rättfärdige skall inte heller kunna leva genom sin rättfärdighet när han syndar.


text:
Om jag säger till den rättfärdige att han skall få leva, och han sedan förlitar sig på sin rättfärdighet och gör det som är orätt, så skall ingen av alla hans rättfärdiga gärningar bli ihågkommen, utan han skall dö för det orätta han har gjort.


text:
Om jag säger till den ogudaktige: Du måste dö! och han sedan vänder om från sin synd och gör vad som är rätt och rättfärdigt,


text:
så att han, den ogudaktige, ger tillbaka den pant han har fått och ersätter vad han har stulit och vandrar efter livets stadgar, så att han inte gör det som är orätt, då skall han förvisso få leva och inte dö.


text:
Man skall inte komma ihåg några av de synder han har begått. Eftersom han har gjort vad som är rätt och rättfärdigt, skall han förvisso få leva.


text:
<pb/>Men när dina landsmän säger: Herrens väg är inte rätt, då är det tvärtom deras egen väg som inte är rätt.


text:
Men om den ogudaktige vänder om från sin ogudaktighet och gör vad som är rätt och rättfärdigt, då skall han få leva.


text:
Ändå säger ni: Herrens väg är inte rätt. Men jag skall döma var och en av er efter hans vägar, ni av Israels hus."


text:
<pb/>I det tolfte året sedan vi hade blivit bortförda i fångenskap, på femte dagen i tionde månaden,<f>[21]</f> kom en flykting från Jerusalem till mig och berättade: "Staden har fallit."


text:
På kvällen före flyktingens ankomst hade HERRENS hand kommit över mig. På morgonen öppnade han min mun innan mannen kom. Min mun öppnades och jag var inte längre stum.


text:
"Du människobarn, de som bor ibland ruinerna i Israels land säger: Abraham var ensam, och ändå ärvde han landet. Vi är många, så mycket mer måste väl vi då ärva landet!


text:
Säg därför till dem: Så säger Herren, HERREN: Ni äter kött med blodet i, ni riktar blicken mot era eländiga avgudar, och ni låter blod flyta. Skulle ni då ärva landet?


text:
Ni litar på era svärd. Ni gör avskyvärda ting, och ni kränker varandras hustrur. Skulle ni då ärva landet?


text:
Så skall du säga till dem: Så säger Herren, HERREN: Så sant jag lever, de som bor där bland ruinerna skall falla för svärd, och den som finns ute på öppna fältet skall jag låta slukas av de vilda djuren, och de som bor i bergfästen och grottor skall dö genom pest.


text:
Jag skall göra landet öde och tomt och dess stolta makt skall upphöra. Israels berg skall läggas öde, så att ingen går fram där.


text:
Då skall de inse att jag är HERREN, när jag gör landet till en ödslig ödemark på grund av alla de avskyvärda ting som de har gjort.


text:
<pb/>Men du, människobarn, dina landsmän talar om dig vid murarna och i ingångarna till husen. De talar med varandra och säger: Kom och hör, vad det är för ett ord som nu kommer från HERREN.


text:
De kommer till dig som de brukade göra och sätter sig hos dig som mitt folk. De hör dina ord men gör inte efter dem. De talar ljuvliga ord med munnen, men deras hjärtan strävar efter orätt vinning.


text:
Och se, du är för dem lik den som sjunger kärleksvisor med vacker röst och spelar väl. De hör dina ord men gör inte efter dem.


text:
"Du människobarn, profetera mot Israels herdar, profetera och säg till dem: Så säger Herren, HERREN: Ve er, ni Israels herdar, som bara tagit hand om er själva! Skulle inte herdarna ta hand om hjorden?


text:
I stället åt ni upp det feta, ni klädde er med ullen och slaktade de gödda djuren. Men ni tog inte hand om hjorden.


text:
De svaga stärkte ni inte, de sjuka botade ni inte, de sårade förband ni inte, de som drivit vilse förde ni inte tillbaka, de förlorade sökte ni inte upp, utan med hårdhet och grymhet härskade ni över dem.


text:
De skingrades, eftersom de inte hade någon herde. De blev till mat åt alla markens djur när de skingrades.


text:
<pb/>Mina får irrar nu omkring på alla berg och alla höga kullar. Över hela landet är mina får kringspridda utan att någon frågar efter dem eller söker upp dem.


text:
Så sant jag lever, säger Herren, HERREN, sannerligen, därför att mina får har lämnats till rov och därför att mina får har blivit ett byte för alla vilda djur - de har ju ingen herde - och eftersom mina herdar inte frågar efter mina får, då herdarna bara tänker på sig själva och inte på mina får,


text:
Så säger Herren, HERREN: Se, jag är emot herdarna och skall utkräva mina får ur deras hand och göra slut på deras herdetjänst. Herdarna skall då inte mer kunna föda sig själva på detta sätt, ty jag skall rädda mina får ur deras gap, så att de inte blir föda åt dem.


text:
Liksom en herde tar sig an sin hjord när han är bland sina får, som varit skingrade, så skall också jag ta mig an mina får och rädda dem från alla de orter dit de skingrades en mulen och mörk dag.


text:
Jag skall föra dem ut från folken och samla ihop dem från länderna och låta dem komma till sitt eget land och föra dem i bet på Israels berg, vid bäckarna och där man i övrigt kan bo i landet.


text:
På goda betesmarker skall jag föra dem i bet, på Israels höga berg skall de få sina betesmarker. Där skall de vila sig på goda betesmarker, och de skall ha rikligt med bete på Israels berg.


text:
De förlorade skall jag söka upp, de som gått vilse skall jag föra tillbaka, de sårade skall jag förbinda, och de svaga skall jag stärka. Men de feta och de starka skall jag förgöra. Jag skall ta hand om dem med rättvisa.


text:
<pb/>Men ni, mina får, så säger Herren, HERREN: Jag skall döma mellan får och får, mellan baggar och bockar.


text:
Är det inte nog för er att ni får beta på den bästa betesmarken? Måste ni också med era fötter trampa ner vad som är kvar på er betesplats? Är det inte nog för er att ni får dricka det klaraste vattnet? Måste ni också med era fötter grumla vad som har lämnats kvar?


text:
Eftersom ni med sida och bog stöter undan alla de svaga och stångar dem med era horn till dess ni har drivit ut dem och skingrat dem,


text:
därför skall jag rädda mina får så att de inte mer blir ett byte, och jag skall döma mellan får och får.


text:
Jag skall låta en herde uppstå, gemensam för dem alla, och han skall föra dem i bet, nämligen min tjänare David. Han skall föra dem i bet och vara deras herde.


text:
Jag, HERREN, skall vara deras Gud, men min tjänare David skall vara furste ibland dem. Jag, HERREN, har talat.


text:
<pb/>Jag skall sluta ett fridsförbund med dem. Jag skall göra slut på vilddjuren i landet, så att man tryggt kan bo mitt i öknen och sova i skogarna.


text:
Jag skall låta dem själva och landet runt omkring min höjd bli till välsignelse. Jag skall låta det regna i rätt tid, regnskurar av välsignelse.


text:
Träden på marken skall bära sin frukt och jorden skall ge sin gröda och själva skall de bo trygga i landet. De skall inse att jag är HERREN, när jag bryter sönder deras ok och räddar dem från de människor som har hållit dem i slaveri.


text:
Sedan skall de inte mer vara ett byte för hednafolken, och markens djur skall inte sluka dem, utan de skall bo trygga, och ingen skall skrämma dem.


text:
Jag skall låta en plantering växa upp som skall bli till berömmelse för dem. De som bor där skall inte mer dö av hunger eller föraktas av hednafolken.


text:
De skall inse att jag, HERREN, deras Gud, är med dem och att de, Israels hus, är mitt folk, säger Herren, HERREN.


text:
Ni, mina får, den hjord som jag för i bet, ni är människor och det är jag som är er Gud, säger Herren, HERREN."


text:
Säg till det: Så säger Herren, HERREN: Se, jag är emot dig, du Seirs berg, och jag skall räcka ut min hand mot dig och göra dig till en ödslig ödemark.


text:
<pb/>Eftersom du alltid har hatat Israels barn och givit dem åt svärdet under deras ofärds tid, när missgärningen hade nått sin gräns,


text:
därför, så sant jag lever, säger Herren, HERREN, skall jag förvandla dig till blod, och blod skall förfölja dig. Eftersom du inte har hatat blod, skall blod förfölja dig.


text:
Jag skall göra Seirs berg till en ödslig ödemark, och jag skall utrota var och en som färdas där, fram eller tillbaka.


text:
Jag skall fylla dina berg med dina slagna. På dina höjder, i dina dalar och vid alla dina bäckar skall män falla för svärd.


text:
Jag skall göra dig till en ödemark för all framtid, och dina städer skall inte mer vara bebodda. Då skall ni inse att jag är HERREN.


text:
<pb/>Du sade: De båda folken och de båda länderna skall bli mina, vi skall ta dem i besittning - detta fastän HERREN bodde där -,


text:
därför, så sant jag lever, säger Herren, HERREN, skall jag utföra mitt verk med samma vrede och brinnande nit som du i ditt hat har visat mot dem. Jag skall göra mig känd bland dem när jag dömer dig.


text:
Du skall inse att jag är HERREN. Jag har hört alla de föraktfulla ord som du har uttalat mot Israels berg, då du sagt: Det är en ödemark. Vi har fått dem, och vi skall uppsluka dem.


text:
Därför att du gladde dig över att Israels arvedel blev ödelagd, skall jag göra på samma sätt med dig. Du skall bli en ödemark, du Seirs berg och du hela Edom, så stor du är. Då skall de inse att jag är HERREN.


text:
Så säger Herren, HERREN: Eftersom fienden säger om er: "Ha, ha, de urgamla offerhöjderna har nu blivit vår egendom",


text:
därför måste du profetera och säga: Så säger Herren, HERREN: Eftersom man har ödelagt er och från alla sidor längtar efter att få sluka er, för att ni skall tillfalla de övriga folken som deras egendom, och eftersom ni hånas och förtalas av onda människor,


text:
därför, ni Israels berg, lyssna nu till Herrens, HERRENS ord! Så säger Herren, HERREN till bergen och höjderna, till bäckarna och dalarna, till de öde ruinerna och de övergivna städerna, som har lämnats till rov och hån åt de övriga folken runt omkring.


text:
Ja, så säger Herren, HERREN: Sannerligen, i brinnande nitälskan har jag talat mot de övriga folken och mot hela Edom. De har med glädje i hjärtat och med förakt i själen tagit mitt land i besittning för att tömma det och göra det till sitt byte.


text:
Profetera därför om Israels land och säg till bergen och höjderna, till bäckarna och dalarna: Så säger Herren, HERREN: Se, i nitälskan och i vrede har jag talat, eftersom ni hånas av folken.


text:
Därför säger Herren, HERREN så: Jag lyfter min hand och försäkrar: Sannerligen, folken runt omkring er skall själva bli förödmjukade.


text:
<pb/>Men ni, Israels berg, skall åter grönska och bära frukt åt mitt folk Israel, och de skall snart komma tillbaka.


text:
Jag skall föra samman på er många människor, hela Israels hus. I städerna skall det på nytt bo människor och ruinerna skall byggas upp.


text:
Jag skall föra samman på er mängder av människor och boskap, och de skall bli fruktsamma och föröka sig. Jag skall låta er bli bebodda, alldeles som ni förr var. Jag skall göra er ännu mer gott än tidigare. Och ni skall inse att jag är HERREN.


text:
Jag skall åter låta människor vandra fram över er, nämligen mitt folk Israel. De skall ha er till besittning, och ni skall vara deras arvedel, och ni skall inte mer döda deras barn.


text:
<pb/>Så säger Herren, HERREN: Eftersom man säger till dig: Du äter människor, och du har gjort ditt folk barnlöst,


text:
därför skall du inte mer få äta människor och inte mer göra ditt folk barnlöst, säger Herren, HERREN.


text:
Jag skall inte mer låta dig höra hån från hednafolken, och du skall inte mer behöva uthärda folkens förakt. Inte heller skall du mer komma ditt folk på fall, säger Herren, HERREN."


text:
"Du människobarn, när Israels folk ännu bodde i sitt land, orenade de det genom sitt sätt att vara och sina gärningar. Som en kvinnas orenhet var deras sätt att vara för mig.


text:
Då utgöt jag min vrede över dem för det blods skull som de hade utgjutit över landet, och därför att de hade orenat det med sina avgudar.


text:
Jag spred ut dem bland hednafolken, och de skingrades i länderna. Efter deras sätt att vara och deras gärningar dömde jag dem.


text:
Men vart de än kom till hednafolken vanärade de mitt heliga namn. Man sade om dem: Detta är HERRENS folk, och ändå måste de lämna sitt land.


text:
<pb/>Säg därför till Israels hus: Så säger Herren, HERREN: Inte för er skull gör jag detta, ni av Israels hus, utan för mitt heliga namns skull, det som ni har vanärat bland de folk ni har kommit till.


text:
Jag vill helga mitt stora namn, som har blivit vanärat bland folken, därför att ni har van-ärat det bland dem, och de skall inse att jag är HERREN, säger Herren, HERREN, när jag bevisar mig helig bland er inför deras ögon.


text:
Jag skall stänka rent vatten på er, så att ni blir rena. Jag skall rena er från all er orenhet och från alla era avgudar.


text:
Jag skall ge er ett nytt hjärta och låta en ny ande komma in i er. Jag skall ta bort stenhjärtat ur er kropp och ge er ett hjärta av kött.


text:
Jag skall låta min Ande komma in i er och göra så att ni vandrar efter mina stadgar och håller mina lagar och följer dem.


text:
Så skall ni få bo i det land som jag gav åt era fäder, och ni skall vara mitt folk och jag skall vara er Gud.


text:
Jag skall frälsa er från all er orenhet. Jag skall kalla fram säden och låta den bli riklig och skall inte mer låta er drabbas av hungersnöd.


text:
Jag skall låta trädens frukt och markens gröda bli riklig, för att ni inte mer skall förödmjukas bland folken genom hungersnöd.


text:
Då skall ni tänka på era onda vägar och på era gärningar, som inte var goda, och ni skall känna avsky för er själva på grund av era missgärningar och era vidrigheter.


text:
Men ni skall veta att det inte är för er skull jag gör detta, säger Herren, HERREN. Ni skall skämmas och blygas för vad ni har gjort, ni av Israels hus.


text:
<pb/>Så säger Herren, HERREN: När jag har renat er från alla era missgärningar, då skall jag låta städerna på nytt bli bebodda, och då skall ruinerna på nytt byggas upp.


text:
Det ödelagda landet skall åter bli brukat i stället för att ha legat som en ödemark inför var och en som gått fram där.


text:
Då skall man säga: Det landet som var så ödelagt har nu blivit som Edens lustgård, och städerna som var så ödelagda, skövlade och förstörda, de är nu bebodda och befästa.


text:
Då skall de folk som är kvar runt omkring er inse att jag, HERREN, åter har byggt upp det som var förstört och på nytt planterat det som var ödelagt. Jag, HERREN, har talat det, och jag skall göra det.


text:
<pb/>Så säger Herren, HERREN: Också detta skall jag låta Israels hus be mig om och göra för dem: Jag skall föröka människorna så att de blir som en fårhjord.


text:
Som de heliga fåren, Jerusalems får, vid högtiderna, så skall de hjordar av människor vara som skall fylla de ödelagda städerna. Och de skall inse att jag är HERREN."


text:
<pb/>HERRENS hand kom över mig, och genom HERRENS Ande fördes jag bort och sattes ner mitt i en dal, som var full med ben.


text:
Han förde mig fram bland dem, och se, de låg där i stora mängder utöver dalen, och se, de var alldeles förtorkade.


text:
Han sade till mig: "Du människobarn, kan de här benen få liv igen?" Jag svarade: "Herre, HERRE, du vet det."


text:
Då sade han till mig: "Profetera över dessa ben och säg till dem: Ni förtorkade ben, hör HERRENS ord:


text:
Jag skall fästa senor vid er och låta kött växa ut på er och övertäcka er med hud och ge er ande, så att ni får liv. Och ni skall inse att jag är HERREN."


text:
<pb/>Jag profeterade som jag hade blivit befalld. Och när jag profeterade hördes ett rassel, och se, det blev ett sorl, och benen kom åter tillsammans, så att det ena benet fogades till det andra.


text:
Medan jag såg på, växte senor och kött på dem och de täcktes med hud. Men ännu fanns det ingen ande i dem.


text:
<pb/>Då sade han till mig: "Profetera till Anden, ja profetera, du människobarn, och säg till Anden: Så säger Herren, HERREN: Kom, du Ande, från de fyra väderstrecken och blås på dessa slagna, så att de får liv."


text:
Och jag profeterade som han hade befallt mig. Då kom Anden in i dem, och de fick liv och reste sig upp på sina fötter, en mycket stor skara.


text:
Han sade till mig: "Du människobarn, dessa ben är hela Israels hus. Se, de säger: Våra ben är förtorkade, vårt hopp är ute, det är slut med oss.


text:
Profetera därför och säg till dem: Så säger Herren, HERREN: Se, jag skall öppna era gravar och låta er, mitt folk, komma upp ur era gravar och låta er komma till Israels land.


text:
Jag skall låta min Ande komma in i er, så att ni får liv, och jag skall låta er få bo i ert land. Och ni skall inse att jag, HERREN, har sagt det, och att jag har gjort det, säger HERREN."


text:
"Du människobarn, tag en trästav och skriv på den: För Juda och Israels barn, hans medbröder. Tag sedan en annan trästav och skriv på den: För Josef, en trästav för Efraim och alla av Israels hus, hans medbröder.


text:
då skall du svara dem: Så säger Herren, HERREN: Se, jag skall ta Josefs stav, som är i Efraims hand, det vill säga Israels stammar, hans medbröder, och jag skall foga ihop dem med Juda, med Juda stav, och göra dem till en enda stav, så att de blir ett i min hand.


text:
Säg sedan till dem: Så säger Herren, HERREN: Se, jag skall hämta Israels barn ut från de folk, dit de har vandrat bort. Jag skall samla dem från alla håll och föra dem in i deras land.


text:
Jag skall göra dem till ett enda folk i landet, på Israels berg. En och samma kung skall de alla ha. De skall inte mer vara två folk och inte mer vara delade i två riken.


text:
Och de skall inte mer orena sig med sina avgudar och vidrigheter och med alla slags överträdelser. Jag skall rädda dem från alla orter, där de har syndat, och skall rena dem. De skall vara mitt folk, och jag skall vara deras Gud.


text:
<pb/>Min tjänare David skall vara kung över dem, och de skall alla ha en och samma herde. De skall leva efter mina föreskrifter och hålla mina stadgar och följa dem.


text:
De skall bo i det land som jag gav åt min tjänare Jakob, det land där era fäder bodde. De skall själva bo där, de och deras barn och deras barnbarn till evig tid, och min tjänare David skall för evigt vara deras furste.


text:
Jag skall sluta ett fridsförbund med dem. Det skall vara ett evigt förbund med dem. Jag skall bereda plats för dem och föröka dem och låta min helgedom stå ibland dem för evigt.


text:
Och folken skall inse att jag är HERREN som helgar Israel, när min helgedom är mitt ibland dem för evigt."


text:
"Du människobarn, vänd ditt ansikte mot Gog i Magogs land, mot storfursten över Rosh, Mesek och Tubal, och profetera mot honom


text:
och säg: Så säger Herren, HERREN: Se, jag är emot dig Gog, du storfurste över Rosh, Mesek och Tubal.


text:
Jag skall föra dig omkring och sätta krokar i dina käftar. Jag skall föra dig ut med hela din här, hästar och ryttare, alla klädda i full rustning, en enorm skara, beväpnade med stora och små sköldar, och alla med svärd i hand.


text:
Gomer och alla dess härskaror, Togarmas folk från den yttersta norden och alla dess härar, ja, många folk har du med dig.


text:
Efter lång tid skall du kallas till tjänst. I kommande år skall du tåga in i ett land som har fått ro från svärdet. De som bor där har samlats från många folk upp till Israels berg som länge legat öde. De har förts ut från folken, så att alla nu bor där i trygghet.


text:
Dit skall du dra upp. Du skall komma som ett oväder och vara som ett moln som täcker landet, du med alla dina härar och med de många folk som följer dig.


text:
<pb/>Så säger Herren, HERREN: På den dagen skall tankar stiga upp i ditt hjärta, och du skall tänka ut onda planer.


text:
Du skall säga: Jag skall dra upp mot det obefästa landet, jag skall angripa dem som bor där i trygghet, alla som bor där utan murar och varken har bommar eller portar.


text:
Ty du vill plundra och röva och vända din hand mot ödelagda platser, som nu åter är bebodda, och mot ett folk som har samlats från hednafolken och som nu har boskap och ägodelar, där de bor i landets mitt.


text:
Saba och Dedan och Tarsis köpmän och alla furstarna skall då fråga dig: Har du kommit för att röva, har du kallat på dina skaror för att plundra, för att föra bort silver och guld, för att ta boskap och gods, för att ta stort byte?


text:
<pb/>Profetera därför, du människobarn, och säg till Gog: Så säger Herren, HERREN: På den tiden, när mitt folk Israel åter bor i trygghet, skall du veta det.


text:
Du skall komma från ditt land längst uppe i norr, du själv och många folk med dig, alla ridande på hästar, en stor skara, en talrik här.


text:
Du skall dra upp mot mitt folk Israel likt ett moln för att övertäcka landet. I kommande dagar skall det ske. Jag skall låta dig komma över mitt land, för att hednafolken skall lära känna mig, när jag inför deras ögon bevisar mig helig på dig, du Gog.


text:
<pb/>Så säger Herren, HERREN: Är du inte den som jag i forna tider talade om genom mina tjänare, Israels profeter? År efter år profeterade de då om att jag skulle låta dig komma över dem.


text:
<pb/>Men på den dag då Gog kommer över Israels land, säger Herren, HERREN, då skall jag släppa loss min vrede.


text:
I min nitälskan och min vredes eld försäkrar jag: På den dagen skall det bli en stor jordbävning i Israels land.


text:
Då skall de bäva för mig, fiskarna i havet, fåglarna under himlen, djuren på marken och alla kräldjur som rör sig på jorden, och alla människor på jordens yta. Bergen skall slås ner, klipporna störta omkull och alla murar falla till jorden.


text:
Jag skall kalla på svärdet mot honom på alla mina berg, säger Herren, HERREN. Den enes svärd skall vara vänt mot den andres.


text:
Jag skall gå till doms med honom med pest och blod. Slagregn och hagelstenar, eld och svavel skall jag låta regna över honom och hans härar och över de många folk som följer honom.


text:
Så skall jag visa min storhet och helighet och göra mig känd inför många hednafolks ögon. Och de skall inse att jag är HERREN.


text:
<pb/>Du människobarn, profetera mot Gog och säg: Så säger Herren, HERREN: Se, jag är emot dig, Gog, du storfurste över Rosh, Mesek och Tubal.


text:
Jag skall föra dig omkring, driva dig framåt, hämta dig från landet längst uppe i norr och låta dig komma till Israels berg.


text:
På Israels berg skall du falla med alla dina härar och med de folk som följer dig. Jag skall ge dig till föda åt rovfåglar av alla slag och åt markens djur.


text:
Jag skall sända eld över Magog och över dem som bor i trygghet i kustländerna, och de skall inse att jag är HERREN.


text:
Jag skall göra mitt heliga namn känt bland mitt folk Israel, och jag skall inte mer låta mitt heliga namn bli vanhelgat. Folken skall inse att jag är HERREN, den Helige i Israel.


text:
<pb/>Sedan skall invånarna i Israels städer gå ut och ta rustningar, små och stora sköldar, bågar och pilar, påkar och spjut som bränsle till att elda med, och de skall elda med det i sju år.


text:
De skall inte behöva hämta ved från marken eller hugga den i skogarna, ty de skall elda med rustningarna. Så skall de ta rov från sina rövare och plundra sina plundrare, säger Herren, HERREN.


text:
<pb/>På den dagen skall jag i Israel ge åt Gog en gravplats, nämligen "De framtågandes dal" öster om havet, och den skall stänga vägen för dem som vill tåga fram där. Man skall begrava Gog och hela hans larmande hop, och man skall kalla den "Gogs larmande hops dal".


text:
Allt folket i landet skall begrava dem. När jag visar min härlighet skall det bli till berömmelse för dem, säger Herren, HERREN.


text:
<pb/>De skall utse män som ständigt skall genomvandra landet för att begrava dem som tågade fram där och som ännu ligger kvar ovan jord, och så rena landet. Efter sju månader skall de börja sitt letande.


text:
Då någon av dessa män som genomvandrar landet får se människoben, skall han sätta upp ett märke bredvid dem, till dess att dödgrävarna hinner begrava dem i "Gogs larmande hops dal".


text:
<pb/>Du människobarn, så säger Herren, HERREN: Säg till alla slags fåglar och till alla markens djur: Samla er och kom hit, kom tillsammans från alla håll till mitt slaktoffer, till ett stort slaktoffer som jag gör i ordning åt er på Israels berg. Ni skall få äta kött och dricka blod.


text:
Ni skall få äta kött av hjältar och dricka blod av jordens furstar, som om de vore baggar och lamm, bockar och tjurar, alla gödda i Basan.


text:
Ni skall få äta er mätta av fett och dricka till dess ni är berusade av blod från det slakt-offer som jag gör i ordning åt er.


text:
Mätta er vid mitt bord av ridhästar och ryttare, av hjältar och allt slags krigsfolk, säger Herren, HERREN.


text:
<pb/>Jag skall uppenbara min härlighet bland hednafolken, så att de alla ser min dom som jag har verkställt och hur jag har låtit min hand drabba dem.


text:
Hednafolken skall förstå att Israels folk fördes bort i fångenskap för sin missgärning, eftersom de var trolösa mot mig, så att jag måste dölja mitt ansikte för dem. Jag lämnade dem då i deras fienders hand, så att de alla föll för svärd.


text:
Jag handlade med dem som deras orenhet och deras överträdelser förtjänade, och jag dolde mitt ansikte för dem.


text:
<pb/>Därför säger Herren, HERREN: Nu skall jag göra slut på Jakobs fångenskap och förbarma mig över hela Israels folk och brinna av iver för mitt heliga namn.


text:
De skall glömma sin skam och all den trolöshet som de har begått mot mig, då de nu bor i trygghet i sitt land, utan att någon förskräcker dem.


text:
När jag för dem tillbaka från folken och samlar dem från deras fienders länder, bevisar jag min helighet genom dem inför många hednafolks ögon.


text:
Då skall de inse att jag är HERREN, deras Gud, som förde dem bort i fångenskap bland hednafolken och sedan samlade dem till deras eget land igen och inte lät någon enda bli kvar där.


text:
Jag skall inte mer dölja mitt ansikte för dem, eftersom jag har utgjutit min Ande över Israels hus, säger Herren, HERREN."


text:
<pb/>I det tjugofemte året<f>[23]</f> av vår fångenskap, vid årets början, på tionde dagen i månaden, i det fjortonde året sedan staden hade blivit intagen, på just den dagen kom HERRENS hand över mig, och han förde mig bort dit.


text:
I syner från Gud förde han mig till Israels land och satte ner mig på ett mycket högt berg. På detta låg söderut något som liknade en stad.


text:
Han förde mig dit, och se, där stod en man som såg ut att vara av koppar. Han hade ett snöre av linne i sin hand samt en mätstång, och han stod i porten.


text:
Mannen sade till mig: "Du människobarn, se med dina ögon och hör med dina öron och lägg märke till allt som jag kommer att visa dig, ty du har förts hit för att jag skall visa dig detta. Tala om för Israels hus allt vad du får se."


text:
<pb/>Och se, där var en mur runt omkring templet. Mätstången, som mannen hade i sin hand, var sex alnar lång, och varje aln var en handsbredd längre än en vanlig aln. Han mätte murens bredd, den var en stång, och höjden, som också den var en stång.


text:
Därefter gick han till en port som låg mot öster och steg uppför dess trappsteg. Han mätte portens ena tröskel, som var en stång bred, och sedan den andra tröskeln, som också var en stång bred.


text:
Varje vaktkammare var en stång lång och en stång bred, och avståndet mellan vaktkamrarna var fem alnar. Tröskeln vid portens förhus på inre sidan var en stång.


text:
Han mätte upp portens förhus. Det var åtta alnar, och pelarna var två alnar. Portens förhus låg på inre sidan.


text:
<pb/>Det fanns tre vaktkamrar på var sida i porten mot öster. Alla tre var lika stora, och pelarna på båda sidor var lika stora.


text:
Framför vaktkamrarna fanns en mur som var en aln. En aln var också muren på motsatta sidan. Varje vaktkammare på båda sidorna var sex alnar.


text:
Han mätte porten från den ena vaktkammarens tak till den andras. Den var tjugofem alnar bred, och dörr låg mot dörr.


text:
Han mätte upp pelarna till sextio alnar. Fram till pelaren nådde förgården runt omkring portbyggnaden.


text:
Avståndet mellan ingångsportens framsida och förhusets framsida vid den inre portöppningen var femtio alnar.


text:
Det fanns gallerförsedda fönster till vaktkamrarna och till deras pelare invändigt i porten runt omkring och likaså i förhusen. Fönstren satt runt omkring invändigt, och pelarna var prydda med palmer.


text:
<pb/>Han förde mig till den yttre förgården, och jag såg att ett stengolv täckte den, och trettio tempelkamrar var uppbyggda på stengolvet.


text:
Detta gick utefter portarnas sidoväggar, så att det motsvarade portarnas längd. Detta var det nedre stengolvet.


text:
Sedan mätte han avståndet från den nedre portens framsida till den inre förgårdens yttersida. Det var hundra alnar både på östra sidan och på norra.


text:
Också den hade tre vaktkamrar på var sida samt pelare och förhus, lika stora som den förra portens. Den var femtio alnar lång och tjugofem alnar bred.


text:
Fönstren, förhuset och palmdekorationerna i den var lika stora som i den port som låg mot öster, och man steg upp till den på sju trappsteg, och förhuset låg framför dessa.


text:
En port till den inre förgården fanns mitt emot denna port. Det var i norr som i öster, och han mätte avståndet från den ena porten till den andra. Det var hundra alnar.


text:
<pb/>Sedan förde han mig till södra sidan, och jag såg en port som vette åt söder. Han mätte dess pelare och förhus. De var lika stora som de andra.


text:
Det fanns fönster på den och på förhuset runt omkring, likadana som de andra fönstren. Den var femtio alnar lång och tjugofem alnar bred.


text:
Trappan dit upp utgjordes av sju trappsteg, och förhuset låg framför dessa. Den var på båda sidor prydd med palmer på sina pelare.


text:
En port till den inre förgården fanns också på södra sidan. Han mätte avståndet från den ena porten till den andra på södra sidan. Det var hundra alnar.


text:
<pb/>Sedan förde han mig till den inre förgården genom södra porten. Han mätte den södra porten, och den var lika stor som de andra.


text:
Vaktkamrar, pelare och förhus var lika stora som de andra, och den hade fönster liksom förhuset runt omkring. Den var femtio alnar lång och tjugofem alnar bred.


text:
Förhuset låg mot den yttre förgården, och pelarna var prydda med palmer. Uppgången till den utgjordes av åtta trappsteg.


text:
<pb/>Sedan förde han mig till den inre förgårdens östra sida och mätte porten där. Den var lika stor som de andra.


text:
Vaktkamrar, pelare och förhus var lika stora som de andra, och det fanns fönster på den och på förhuset runt omkring. Den var femtio alnar lång och tjugofem alnar bred.


text:
Förhuset låg mot den yttre förgården, och pelarna var prydda med palmer på båda sidor. Uppgången till det utgjordes av åtta trappsteg.


text:
Så var det också med vaktkamrarna, pelarna och förhuset, och det fanns fönster på den runt omkring. Den var femtio alnar lång och tjugofem alnar bred.


text:
Det stod pelare vid den yttre förgården, och de var prydda med palmer på båda sidor. Uppgången till den utgjordes av åtta trappsteg.


text:
<pb/>Det fanns en tempelkammare med ingång vid pelarna i portarna. Där skulle man skölja brännoffren.


text:
I portens förhus stod två bord på var sida, och på dem skulle man slakta brännoffersdjuren, syndoffersdjuren och skuldoffersdjuren.


text:
Vid den yttre sidovägg som låg norrut när man steg upp till portens ingång, stod två bord, och vid den andra sidoväggen på portens förhus stod också två bord.


text:
Det stod fyra bord på varje sida vid portens sidoväggar, eller tillsammans åtta bord där offerdjuren skulle slaktas.


text:
För brännoffret fanns det också fyra bord av huggna stenar, en och en halv aln långa, en och en halv aln breda och en aln höga. På dem skulle man lägga de redskap som man slaktade brännoffersdjuren och slaktoffersdjuren med.


text:
En handsbredd långa dubbelkrokar var fästa på husets insida runt omkring, och på borden skulle offerköttet läggas.


text:
<pb/>Utanför den inre porten fanns på den inre gården två tempelkamrar för sångarna. En låg vid den norra portens sidovägg med sin framsida åt söder, och den andra låg vid den östra portens sidovägg med sin framsida åt norr.


text:
Han sade till mig: "Den tempelkammare som vetter åt söder är för de präster som förrättar tjänsten inne i huset.


text:
Den tempelkammare som vetter åt norr är för de präster som förrättar tjänsten vid altaret, alltså för Sadoks söner, som är de av Levis avkomlingar som får träda fram till HERREN för att tjänstgöra inför honom."


text:
<pb/>Han mätte förgården. Den var hundra alnar lång och hundra alnar bred, en liksidig fyrkant, och altaret stod framför templet.


text:
<pb/>Sedan förde han mig till husets förhus, och han mätte förhusets pelare. De var fem alnar på varje sida, och var och en av de båda portdörrarna var tre alnar bred.


text:
Förhuset var tjugo alnar långt och elva alnar brett vid trappan som ledde ditupp. Vid dörrposterna stod en pelare på var sida.


text:
<pb/>Därefter förde han mig till tempelsalen, där han mätte pelarna. På båda sidor var de sex alnar breda - det var bredden på tabernaklet.


text:
Ingången var tio alnar bred, och sidoväggarna vid ingången var fem alnar på vardera sidan. Sedan mätte han salens längd. Den var fyrtio alnar, och dess bredd var tjugo alnar.


text:
<pb/>Därefter gick han in i det innersta rummet, och han mätte pelarna vid ingången. De var två alnar, och ingången var sex alnar. Ingångens bredd var sju alnar.


text:
Han mätte dess längd. Den var tjugo alnar, och dess bredd framför tempelsalen var tjugo alnar. Han sade till mig: "Detta är det allra heligaste."


text:
<pb/>Sedan mätte han tempelväggen. Den var sex alnar tjock, och sidokamrarnas bredd var fyra alnar runt omkring hela byggnaden.


text:
Sidokamrarna låg i tre våningar, den ena ovanpå den andra, trettio kamrar i varje våning. Och på den mur som sträckte sig innanför sidokamrarna runt omkring fanns avsatser som de vilade på, ty i själva husväggen skulle de inte vara fastbyggda.


text:
På så sätt blev sidokamrarna bredare ju högre de låg kring byggnaden. Ty templets kringbyggnad sträckte sig med övervåning ovanpå övervåning runt omkring byggnaden. Därför växte bredden inåt, allteftersom våningen låg högre upp. Från den nedersta våningen steg man upp i den översta genom den mellersta.


text:
<pb/>Jag såg att templet låg på en upphöjd sockel, som sträckte sig runtom. Sidokamrarnas grundvalar var nämligen en hel stång höga, sex alnar till kanten.


text:
Ingångarna till sidokamrarna låg utåt den öppna platsen, en ingång mot norr och en ingång åt söder. Den öppna platsen var fem alnar bred runt omkring.


text:
<pb/>Den byggnad som vette mot den avskilda tempelgården på västra sidan var sjuttio alnar bred, och byggnadens mur var fem alnar tjock runt omkring och nittio alnar lång.


text:
Sedan mätte han byggnaden. Den var hundra alnar lång. Tempelgården och byggnaden med murarna var tillsammans hundra alnar.


text:
<pb/>Han mätte också längden på den byggnad som låg invid tempelgården, på dess baksida, samt avsatserna på dess fasad åt båda sidor: De var hundra alnar. Vidare mätte han tempelsalen, den inre delen och förhallen mot förgården,


text:
trösklarna och gallerfönstren och gallerierna runtom i deras tre våningar. Framför tröskeln var det en panel av trä runtom, från golvet till fönstren, och fönstren var täckta.


text:
Från platsen ovanför dörröppningen och ända till templets inre och yttre rum och på alla väggarna runtom i det inre och yttre rummet fanns det med jämna mellanrum


text:
ett människoansikte åt palmen på ena sidan och ett lejonansikte åt palmen på andra sidan. Så var det runt hela huset.


text:
Altaret var av trä, tre alnar högt, och två alnar långt. Hörnen, skivan och sidorna var av trä. Han sade till mig: "Detta är det bord som skall stå inför HERRENS ansikte."


text:
Varje dörr hade två dörrskivor, två vridbara dörrskivor. Den ena dörren hade två dörrskivor och den andra två.


text:
På dörrarna till tempelsalen fanns bilder av keruber och palmer liksom på väggarna. På förhusets framsida, utvändigt, låg ett trapphus av trä.


text:
Gallerförsedda fönster och palmer fanns på båda sidor av förhusets sidoväggar, likså i husets sidokamrar och i trapphusen.


text:
<pb/>Sedan fördes jag av mannen ut på den yttre förgården på den väg som går åt norr. Han ledde mig till den byggnad med tempelkamrar som låg mitt emot den avskilda tempelgården och mitt emot tempelbyggnaden norrut,


text:
Ut mot den tjugo alnar breda platsen på den inre förgården och ut mot stengolvet på den yttre förgården låg avsatserna på det ena husets främre vägg mitt emot avsatserna på det andra husets främre vägg i tre våningar.


text:
Framför tempelkamrarna gick en tio alnar bred gång till den inre förgården, en väg om en aln,<f>[24]</f> och ingångarna låg mot norr.


text:
Men de översta tempelkamrarna var mindre än de andra, ty avsatserna på främre väggen tog bort mer utrymme från dem än från de nedersta och mellersta kamrarna i byggnaden.


text:
Kamrarna låg nämligen i tre våningar och hade inga pelare så som förgårdarna hade. Därför blev den översta våningens kamrar mer indragna än den nedersta och den mellersta våningens.


text:
En yttre skiljemur gick utmed tempelkamrarna mot den yttre förgården, framför tempelkamrarna, och den var femtio alnar lång.


text:
Längden på tempelkammarbyggnaden mot den yttre förgården var femtio alnar, men åt templet till hundra alnar.


text:
Nedanför dessa tempelkamrar fanns ingången från öster, när man ville komma till dem från den yttre förgården.


text:
<pb/>Förgårdens mur var som bredast mot öster, och där låg tempelkamrar mitt emot tempelgården och även mitt emot tempelbyggnaden.


text:
Framför kamrarna gick en gång, liksom vid tempelkamrarna på norra sidan, och dessa hade samma längd och bredd. Alla utgångar här var som där i fråga om dörrar och övriga anordningar.


text:
Som det var med dörrarna på tempelkamrarna mot söder, så fanns också här en dörr vid vilken en väg började, den väg som följde skiljemuren österut, när man gick in i tempelkamrarna.


text:
<pb/>Sedan sade han till mig: "De norra och södra tempelkamrarna som ligger mitt emot tempelgården skall vara de heliga tempelkamrar, där prästerna som får träda fram inför HERREN skall äta det högheliga. Där skall de förvara det högheliga, såväl matoffer som syndoffer och skuldoffer, ty det är en helig plats.


text:
När prästerna har gått in, får de inte gå ut därifrån direkt till den yttre förgården, om de inte där har lämnat kvar de kläder som de har tjänstgjort i, ty dessa är heliga. Först när de har klätt sig i andra kläder, får de gå ut på den plats som är för folket."


text:
<pb/>När han nu hade avslutat mätningen av det inre tempelområdet, förde han mig ut till den port som låg mot öster. Där mätte han platsen runtom.


text:
Han mätte platsens fyra sidor. Den var omgiven av en mur. Platsens längd var 500 stänger och dess bredd 500 stänger. Den skulle skilja det heliga från det som inte var heligt.


text:
Och se, härligheten från Israels Gud kom från öster, och hans röst var som dånet av stora vatten, och jorden lystes upp av hans härlighet.


text:
Den syn jag då såg var lik den jag såg när jag kom för att fördärva staden. Det var en syn lik den jag såg vid floden Kebar. Och jag föll ner på mitt ansikte.


text:
Och Anden lyfte mig upp och förde mig in på den inre förgården, och se, HERRENS härlighet uppfyllde templet.


text:
Han sade till mig: "Du människobarn, detta är platsen för min tron, platsen för mina fötter, där jag vill bo ibland Israels barn för evigt. Och Israels hus skall inte mer orena mitt heliga namn, varken de själva eller deras kungar, genom sitt horeri och sina kungars döda kroppar och sina offerhöjder.


text:
De som satte sin tröskel bredvid min tröskel och sin dörrpost bredvid min dörrpost, så att bara muren fanns mellan mig och dem, och som orenade mitt heliga namn med sina vidrigheter, dem har jag utrotat i min vrede.


text:
Men nu må de avlägsna sitt otuktiga liv och sina kungars döda kroppar från mig. Då skall jag bo ibland dem för alltid.


text:
<pb/>Men du människobarn, förkunna nu för Israels hus om detta tempel, så att de skäms för sina synder. Låt dem mäta byggnadsverket.


text:
Om de då skäms för allt vad de har gjort, så upplys dem om och beskriv för deras ögon templets plan och inredning, med utgångar och ingångar, alla former och alla stadgar och lagar som gäller, så att de ger akt på hela dess form och alla lagar om det och följer dem.


text:
Så är lagen om templet: På toppen av berget skall hela området runt omkring vara högheligt. Detta är lagen om templet.


text:
<pb/>Dessa var måtten på altaret i alnar, varje aln var en handsbredd längre än en vanlig aln. Dess sockel var en aln hög och en aln bred, och kantlisten på ramen, runt omkring utmed kanten, var en fjärdedels aln hög. Detta var altarets underlag.


text:
Avståndet från sockeln vid marken upp till den nedre avsatsen var två alnar, och bredden var en aln. Avståndet från den mindre avsatsen upp till den större var fyra alnar, och bredden var en aln.


text:
Altarhärden var tolv alnar lång och tolv alnar bred, så att dess fyra sidor bildade en liksidig fyrkant.


text:
Avsatsen var fjorton alnar lång och fjorton alnar bred utefter sina fyra sidor. Kanten runt omkring den var en halv aln, och dess sockel sträckte sig en aln runtom. Altarets trappsteg vette åt öster.


text:
<pb/>Då sade han till mig: "Du människobarn, så säger Herren, HERREN: Detta är stadgarna angående altaret för den dag då det blir upprest, för att man skall offra brännoffer och stänka blod på det.


text:
Då skall du ge en ungtjur till syndoffer åt de levitiska prästerna, som är av Sadoks familj och som får träda fram till mig för att göra tjänst inför mig, säger Herren, HERREN.


text:
Och du skall ta av blodet och stryka på altarets fyra horn och på avsatsens fyra hörn och på kanten runtom. På det sättet skall du rena det och bringa försoning för det.


text:
Sedan skall du ta syndofferstjuren och bränna upp den utanför helgedomen på en bestämd plats som hör till tempelområdet.


text:
<pb/>Nästa dag skall du föra fram en felfri bock till syndoffer, och man skall rena altaret med den på samma sätt som man renade det med tjuren.


text:
När du så har slutfört reningen, skall du föra fram en felfri ungtjur och en felfri bagge av småboskapen.


text:
Du skall föra fram dem inför HERREN, och prästerna skall strö salt på dem och offra dem som brännoffer åt HERREN.


text:
<pb/>Under sju dagar skall du dagligen offra en bock till syndoffer. En ungtjur och en bagge av småboskapen, båda felfria, skall också offras.


text:
Men sedan dessa dagar har gått skall prästerna på åttonde dagen och framdeles offra era brännoffer och gemenskapsoffer på altaret. Och jag skall då vara nådig mot er, säger Herren, HERREN."


text:
<pb/>Därefter förde han mig tillbaka mot helgedomens yttre port, den som vette åt öster. Den var nu stängd.


text:
HERREN sade till mig: "Denna port skall förbli stängd och inte mer öppnas, och ingen skall gå in genom den, ty HERREN, Israels Gud, har gått in genom den. Därför skall den vara stängd.


text:
Dock skall fursten, eftersom han är furste, få sitta där och äta sitt bröd inför HERRENS ansikte. Han skall då gå in genom portens förhus, och samma väg skall han gå ut igen."


text:
<pb/>Sedan förde han mig genom norra porten till platsen framför huset. Jag fick då se hur HERRENS härlighet uppfyllde HERRENS hus. Då föll jag ner på mitt ansikte.


text:
HERREN sade till mig: "Du människobarn, ge akt på och se med dina ögon och hör med dina öron allt vad jag nu säger till dig om alla stadgar angående HERRENS hus och om alla lagar som rör det. Lägg märke till ingången till huset och helgedomens alla utgångar.


text:
Säg till Israels hus, det upproriska: Så säger Herren, HERREN: Nu får det vara nog med alla vidrigheter ni har bedrivit, ni av Israels hus.


text:
Ni har låtit främlingar med oomskuret hjärta och oomskuret kött komma in i min helgedom och vara där, så att mitt hus har blivit vanhelgat, medan ni bar fram min mat, fett och blod. Mitt förbund har därmed brutits, för att inte tala om alla era andra vidrigheter.


text:
Ni har inte själva utfört tjänsten vid mina heliga föremål, utan ni har satt andra att göra tjänst åt er i min helgedom.


text:
<pb/>Men så säger Herren, HERREN: Ingen främling med oomskuret hjärta och oomskuret kött får komma in i min helgedom, ingen av de främlingar som finns bland Israels barn.


text:
Också de leviter som gick bort ifrån mig när Israel for vilse, de som då själva for vilse och gick bort ifrån mig och följde sina avgudar, de måste bära sin missgärning.


text:
De skall i min helgedom svara för vakttjänstgöringen vid husets portar och annan tjänstgöring i huset. De skall slakta brännoffer och slaktoffer åt folket och skall stå inför dem och betjäna dem.


text:
Eftersom de betjänade dem inför deras avgudar och därmed var en orsak till synd för Israels folk, därför har jag svurit med upplyft hand, säger Herren, HERREN, att de skall få bära sin missgärning.


text:
De skall inte få komma mig nära för att tjäna som präster inför mig eller för att komma nära mina heliga föremål, de högheliga, utan de skall bära sin skam och de avskyvärda synder som de har bedrivit.


text:
Jag skall låta dem sköta om tempelbyggnaden och utföra allt arbete i den och allt som där skall göras.


text:
<pb/>Men de levitiska präster, nämligen Sadoks söner, som tjänstgjorde vid min helgedom, när de övriga israeliterna for vilse och gick bort ifrån mig, de skall få träda fram till mig för att göra tjänst inför mig. De skall stå inför mitt ansikte för att offra fett och blod åt mig, säger Herren, HERREN.


text:
De skall gå in i min helgedom, och de skall träda fram till mitt bord för att tjänstgöra inför mig och utföra vad som skall utföras åt mig.


text:
När de kommer in i den inre förgårdens portar, skall de ta på sig linnekläder. De får inte ha på sig något av ylle, när de gör tjänst i den inre förgårdens portar och inne i templet.


text:
De skall ha huvudbonader av linne på huvudet och benkläder av linne runt höfterna. De får inte klä sig i något som gör att de svettas.


text:
När de sedan går ut på den yttre förgården, till folket på den yttre förgården, skall de ta av sig de kläder som de gjort tjänst i och lämna kvar dem i helgedomens tempelkamrar och klä sig i andra kläder, så att de inte gör folket heligt med sina kläder.


text:
<pb/>De skall inte raka huvudet, men inte heller låta håret växa fritt utan klippa sitt huvudhår kort.


text:
En änka eller en frånskild kvinna får han inte ta till hustru utan endast en jungfru av Israels släkt. Men han får ta en änka, om hon är änka efter en präst.


text:
De skall lära mitt folk att skilja mellan heligt och oheligt och undervisa dem om skillnaden mellan orent och rent.


text:
I rättstvister skall de uppträda som domare och skall döma efter mina bud. Mina lagar och stadgar skall de iaktta vid alla mina högtider, och mina sabbater skall de hålla heliga.


text:
<pb/>Ingen av dem får orena sig genom att gå in till en död. Endast genom far eller mor, son eller dotter eller bror, eller genom en syster som inte har tillhört någon man får han orena sig.


text:
och den dag, då han går in i helgedomen, på den inre förgården, för att göra tjänst i helgedomen, skall han bära fram ett syndoffer för sig, säger Herren, HERREN.


text:
<pb/>Detta skall vara deras arvedel, att jag själv är deras arvedel. Ni skall inte ge dem någon egendom i Israel, ty jag själv är deras egendom.


text:
Matoffret, syndoffret och skuldoffret skall de äta, och allt tillspillogivet i Israel skall tillhöra dem.


text:
Det första av förstlingsfrukterna och alla slags offergåvor, vad ni än bär fram som offergåva, skall tillhöra prästerna. Det första av ert mjöl skall ni ge åt prästen, för att välsignelse skall vila över ditt hus.


text:
<pb/>När ni genom lottkastning fördelar landet, skall ni som offergåva åt HERREN, ge en helig del av landet. Denna del skall vara 25 000 alnar lång och 10 000 alnar bred och vara helig till hela sitt omfång runtom.


text:
Av denna skall man ta en liksidig fyrkant till helgedomen, 500 alnar i längd och 500 alnar i bredd, och till utmark runtom 50 alnar.


text:
Av det heliga området skall du stycka av en del, 25 000 alnar i längd och 10 000 i bredd och där skall helgedomen, det allra heligaste, ligga.


text:
Detta är en helig del av landet, och den skall tillhöra prästerna som gör tjänst i helgedomen, dem som får träda fram för att göra tjänst inför HERREN. Detta skall vara en plats åt dem för deras hus, men också en helig plats för helgedomen.


text:
Och ett stycke, 25 000 alnar i längd och 10 000 i bredd, skall förutom 20 tempelkamrar tillhöra leviterna, som gör tjänst i templet, som deras egendom.


text:
Åt staden skall ni ge ett område som är 5 000 alnar brett och 25 000 alnar långt och som gränsar till det heliga offergärdsområdet. Det skall tillhöra hela Israels hus.


text:
<pb/>Fursten skall få ett område på båda sidor om det heliga offergärdsområdet och stadens egendom. Det skall gränsa till det heliga offergärdsområdet och stadens egendom, dels på västra sidan västerut, dels på östra sidan österut. I längd skall det motsvara en stamlotts utsträckning från västra gränsen till östra.


text:
Detta skall vara hans egendom i Israel. Mina furstar skall då inte mer förtrycka mitt folk, utan de skall låta Israels hus få behålla sitt land såsom det fördelats till deras stammar.


text:
<pb/>Så säger Herren, HERREN: Nu får det vara nog, ni Israels furstar! Upphör med våld och förtryck och handla rätt och rättfärdigt. Driv inte längre mitt folk från hus och hem, säger Herren, HERREN.


text:
Efan och batmåttet skall hålla samma mått, så att batmåttet rymmer tiondelen av en homer liksom efan rymmer tiondelen av en homer, ty efter homern skall man bestämma måtten.


text:
Sikeln skall innehålla tjugo gera. Tjugo siklar, tjugofem siklar och femton siklar skall minan innehålla hos er.


text:
<pb/>Detta är den offergåva ni skall ge: En sjättedels efa av var homer vete och en sjättedels efa av var homer korn,


text:
vidare den föreskrivna gåvan av olja, som mäts i bat: En tiondels bat av var kor - som är ett mått på tio bat och lika med en homer. Tio bat utgör en homer.


text:
Dessutom skall ni av småboskapen från Israels vattenrika betesmarker ge ett djur på varje tvåhundratal till matoffer, brännoffer och gemenskapsoffer för att bringa försoning åt folket, säger Herren, HERREN.


text:
Men fursten måste bära fram brännoffer, matoffer och drickoffer på högtiderna, nymånaderna och sabbaterna, vid alla Israels högtidsdagar. Han skall skaffa fram syndoffer, mat- offer, brännoffer och gemenskapsoffer för att bringa försoning åt Israels hus.


text:
<pb/>Så säger Herren, HERREN: På första dagen i första månaden skall du ta en felfri ungtjur och rena helgedomen.


text:
Prästen skall ta lite av syndoffrets blod och stryka på templets dörrposter och på altaravsatsens fyra hörn och på dörrposten till den inre förgårdens port.


text:
Så skall du göra också på sjunde dagen i månaden, för den som av misstag eller av okunnighet har syndat. På detta sätt skall ni bringa försoning för templet.


text:
<pb/>På fjortonde dagen i första månaden skall ni fira påskhögtid. I sju dagar skall ni hålla högtid, och ni skall då äta osyrat bröd.


text:
Men under högtidens sju dagar skall han varje dag som brännoffer åt HERREN offra sju tjurar och sju baggar, alla felfria, och dagligen en bock som syndoffer.


text:
Som matoffer skall han offra en efa till varje tjur och en efa till varje bagge och en hin olja till varje efa.


text:
På femtonde dagen i sjunde månaden och under högtidens sju dagar skall han bära fram likadana offer, likadana syndoffer, brännoffer och matoffer och lika mycket olja.


text:
<pb/>Så säger Herren, HERREN: Den inre förgårdens port, den som vetter åt öster, skall vara stängd under de sex arbetsdagarna, men på sabbatsdagen skall den öppnas. Likaså skall den öppnas på nymånadsdagen.


text:
Då skall fursten utifrån gå in genom portens förhus och ställa sig vid portens dörrpost. Prästerna skall förrätta hans brännoffer och hans gemenskapsoffer, och han skall tillbe på portens tröskel och sedan gå ut. Men porten skall inte stängas förrän på kvällen.


text:
Brännoffret som fursten skall bära fram åt HERREN på sabbatsdagen skall utgöras av sex felfria lamm och en felfri bagge.


text:
Som matoffer skall han bära fram en efa till baggen och till lammen så mycket han vill ge som matoffer, och till varje efa skall han offra en hin olja.


text:
<pb/>Men på nymånadsdagen skall han bära fram en felfri ungtjur, sex lamm och en bagge, alla felfria.


text:
Som matoffer skall han offra en efa till tjuren och en efa till baggen och till lammen så mycket han vill ge, och till varje efa skall han offra en hin olja.


text:
<pb/>När folket i landet kommer inför HERRENS ansikte vid högtiderna, skall den som har gått in genom norra porten för att tillbe gå ut genom södra porten, och den som har gått in genom södra porten skall gå ut genom norra porten. Ingen skall gå tillbaka genom samma port som han har kommit in genom, utan han skall gå ut genom den motsatta.


text:
<pb/>Vid fester och högtider skall matoffret vara en efa till varje tjur och en efa till varje bagge och till lammen så mycket han vill ge, samt en hin olja till varje efa.


text:
När fursten vill offra ett frivilligt offer, vare sig det är ett brännoffer eller ett gemenskapsoffer som frivilligt offer åt HERREN, skall man öppna för honom den port som vetter åt öster, och han skall offra sitt brännoffer och sitt gemenskapsoffer så som han brukar göra på sabbatsdagen. Därefter skall han gå ut, och man skall stänga porten efter honom.


text:
<pb/>Varje dag skall du som brännoffer åt HERREN bära fram ett felfritt årsgammalt lamm. Du skall offra ett sådant varje morgon.


text:
Till det skall du varje morgon som matoffer bära fram en sjättedels efa samt en tredjedels hin olja för att fukta mjölet. Detta matoffer åt HERREN skall vara en bestående stadga och gälla för alltid.


text:
<pb/>Så säger Herren, HERREN: Om fursten ger någon av sina söner en gåva av sin arvedel, skall det tillhöra hans söner. Det är deras egendom som arv.


text:
Men om han ger en gåva av sin arvedel åt någon av sina tjänare, skall den tillhöra tjänaren fram till friåret. Då skall den återgå till fursten. Hans arv tillhör endast hans söner. Dem skall det tillhöra.


text:
Fursten får inte ta något av folkets arvedel så att han tränger ut dem från deras egendom. Endast av sin egen egendom skall han låta sina söner ärva, för att ingen av mitt folk skall trängas undan från den egendom som är hans."


text:
<pb/>Han förde mig genom den ingång som låg vid sidan om porten till de heliga tempelkamrar som var bestämda för prästerna och som vette åt norr, och jag såg att det fanns en plats längst in mot väster.


text:
Han sade till mig: "Detta är den plats där prästerna skall koka skuldoffret och syndoffret och där de skall baka matoffret för att inte behöva bära ut det på den yttre förgården och därmed göra folket heligt."


text:
Därefter förde han mig ut på den yttre förgården och lät mig gå fram till förgårdens fyra hörn, och jag såg då att i vart och ett av förgårdens hörn fanns en gård.


text:
I förgårdens fyra hörn fanns kringbyggda gårdar, fyrtio alnar långa och trettio alnar breda. De fyra hörngårdarna var lika stora.


text:
Runt omkring dem gick en mur, runt omkring alla fyra, och nertill i muren runt omkring hade man inrättat eldstäder för kokning.


text:
<pb/>Sedan förde han mig tillbaka till husets ingång, och där fick jag se vatten rinna fram under husets tröskel på östra sidan, ty husets framsida låg mot öster, och vattnet flöt ner under husets södra sida, söder om altaret.


text:
Sedan förde han mig ut genom norra porten och ledde mig fram på en yttre väg till den yttre porten, den som vette åt öster. Där fick jag se vatten välla fram från den södra sidan.


text:
Sedan gick mannen med ett mätsnöre i handen ett stycke mot öster och mätte upp tusen alnar och lät mig gå genom vattnet, och det räckte mig till vristen.


text:
Sedan mätte han upp ytterligare tusen alnar och lät mig där gå genom vattnet, och det räckte mig till knäna. Ännu en gång mätte han upp tusen alnar och lät mig gå genom vattnet som då räckte mig till höfterna.


text:
Ytterligare en gång mätte han upp tusen alnar, och nu var det en ström som jag inte kunde vada över. Vattnet gick så högt att man måste simma. Det var en ström som man inte kunde komma över.


text:
Han sade till mig: "Har du sett det, du människobarn?" Sedan förde han mig tillbaka upp på flodens strand.


text:
Då sade han till mig: "Detta vatten rinner fram mot den östra delen av landet och flyter ner över Hedmarken och sedan ut i havet.<f>[25]</f> Vattnet som bröt fram rinner till havet, och vattnet blir då sunt.


text:
<pb/>Överallt dit den dubbla strömmen kommer upplivas alla levande varelser som rör sig i stim, och fiskarna blir där mycket talrika, ty när detta vatten kommer dit blir vattnet sunt, och allt får liv där strömmen rinner ut.


text:
<pb/>Fiskare skall stå utmed den från En-Gedi ända till En-Eglajim, och hela den sträckan skall vara som ett enda fiskeläge. Det skall där finnas fiskar av olika slag och i stor mängd alldeles som i Stora havet.<f>[26]</f>


text:
Och vid strömmens båda stränder skall alla slags fruktträd växa upp. Deras löv skall inte vissna och deras frukt skall inte ta slut. Varje månad skall träden bära ny frukt, ty deras vatten kommer från helgedomen. Deras frukter skall tjäna till föda och deras löv till läkedom.


text:
<pb/>Så säger Herren, HERREN: Dessa är de gränser efter vilka ni skall utskifta landet som arvedel åt Israels tolv stammar. Josef skall ha två lotter.


text:
Ni skall få det till arvedel, den ena stammen såväl som den andra. Därför att jag med upplyft hand lovade att ge det åt era fäder skall detta land bli er arvedel.


text:
<pb/>Detta skall vara landets gräns på norra sidan: Från Stora havet längs Hetlonsvägen, där vägen går till Sedad,


text:
Hamat, Berota, Sibrajim, som ligger mellan Damaskus och Hamats områden, det mellersta Haser, som ligger vid Havrans gräns.


text:
Så skall gränsen gå från havet till Hasar-Enon vid Damaskus gräns och vidare allt längre norrut upp mot Hamats gräns. Detta är norra sidan.


text:
<pb/>På östra sidan skall gränsen börja mellan Havran och Damaskus och gå mellan Gilead och Israels land och utgöras av Jordan. Från nordgränsen neråt till det östra havet, skall ni mäta ut den. Detta är östra sidan.


text:
<pb/>På sydsidan skall gränsen gå från Tamar till Meribots vatten vid Kadesh, längs bäcken fram till Stora havet. Detta är den södra gränsen.


text:
På västra sidan skall gränsen utgöras av Stora havet och gå från sydgränsen till en punkt mitt emot det ställe där vägen går till Hamat. Detta är västra sidan.


text:
Ni skall dela ut det genom lottkastning till arvedel åt er själva och åt främlingarna, som bor och föder barn ibland er. De skall vara för er så som infödda bland Israels barn. De skall med er få arvslott bland Israels stammar.


text:
<pb/>Detta är namnen på stammarna: Vid norra gränsen längs efter Hetlonsvägen, där vägen går till Hamat, vidare bort mot Hasar-Enan - med Damaskus gräns i norr och längs med Hamat - där skall Dan ha en lott, så att hela sträckan från östra sidan till västra tillhör honom.


text:
<pb/>Närmast Juda område skall från östra sidan till västra sidan det område sträcka sig som ni skall ge som gåva till HERREN. Ni skall som gåva ge 25 000 alnar i bredd och i längd lika mycket som en stamlott från östra till västra sidan. Helgedomen skall ligga där i mitten.


text:
Av detta heliga område, som ni ger som gåva skall ett stycke tillhöra prästerna, i norr 25 000 alnar, i väster 10 000 alnar i bredd, i öster likaså 10 000 alnar i bredd och i söder 25 000 i längd, och HERRENS helgedom skall ligga där i mitten.


text:
Det skall tillhöra prästerna, dem av Sadoks söner som har blivit helgade och som har gjort tjänst åt mig och som inte for vilse som leviterna gjorde, när de övriga israeliterna for vilse.


text:
Därför skall en särskild del av den offergåva som avstyckats från landet tillhöra dem som ett högheligt område invid leviternas.


text:
Men leviterna skall få ett område som motsvarar prästernas, i längd 25 000 alnar och i bredd 10 000, längden överallt 25 000 och bredden 10 000.


text:
De får inte sälja eller byta bort något av det. De får heller inte på annat sätt överlåta det bästa av landet åt någon annan, ty det är helgat åt HERREN.


text:
<pb/>Men de 5 000 alnar som blir över på bredden invid de 25 000 skall vara en allmänning för staden, dels att bo på, dels som utmark, och staden skall ligga där i mitten.


text:
Detta är stadens mått: Norra sidan 4 500 alnar, södra sidan 4 500, på östra sidan 4 500 och västra sidan 4 500.


text:
Staden skall ha en utmark som norrut sträcker sig 250 alnar, söderut 250, österut 250 och västerut 250 alnar.


text:
Det som återstår av marken längs det heliga området blir 10 000 alnar österut och 10 000 västerut, och det sträcker sig utmed det heliga området. Avkastningen av detta område skall tjäna till föda åt stadens invånare.


text:
Hela den del som ni skall avskilja skall vara 25 000 alnar långt och 25 000 brett och bilda en fyrkant. Ni skall överlämna denna heliga gåva till staden som dess egendom.


text:
<pb/>Fursten skall få vad som blir över på båda sidor om det heliga området och stadens område. Det gäller marken fram till det 25 000 alnar breda heliga området, ända till östra gränsen, och likaså västerut marken fram till det 25 000 alnar breda området, ända till västra gränsen. Båda dessa områden som går parallellt med stamlotterna skall tillhöra fursten. Det heliga området med helgedomen skall ligga mitt emellan dem.


text:
Från leviternas område och från stadens område, som ligger mitt emellan furstens områden, skall det som ligger mellan Juda sydgräns och Benjamins nordgräns tillhöra fursten.


text:
<pb/>Sedan följer de återstående stammarna. Först skall Benjamin ha en lott, från östra sidan till västra.


text:
<pb/>Närmast Gads område, på dess södra sida, skall gränsen gå från Tamar över Meribas vatten vid Kadesh och vidare till bäcken, fram till Stora havet.


text:
<pb/>Detta är det land som ni genom lottkastning skall fördela till arvedel åt Israels stammar. Detta skall vara deras stamlotter, säger Herren, HERREN.


text:
och av stadens portar, uppkallade efter Israels stammar, skall tre ligga i norr: Den första är Rubens port, den andra Juda port och den tredje Levi port.


text:
På östra sidan skall den också mäta 4 500 alnar, och ha tre portar: Den första är Josefs port, den andra Benjamins port och den tredje Dans port.


text:
På samma sätt skall också den södra sidan hålla ett mått på 4 500 alnar och ha tre portar: Den första Simeons port, den andra Isaskars port, den tredje Sebulons port.


text:
Västra sidan skall mäta 4 500 alnar och ha tre portar: Den första är Gads port, den andra Asers port, den tredje Naftalis port.


text:
Runtom skall staden mäta 18 000 alnar, och för all framtid skall dess namn vara: <e>Här är Herren</e> .


text:
<pb/>I Juda kung Jojakims tredje regeringsår kom Nebukadnessar,<f>[1]</f> kungen i Babel, mot Jerusalem och belägrade det.


text:
<pb/>Och Herren gav Jojakim, kungen i Juda, i hans hand liksom en del av kärlen i Guds tempel, och Nebukadnessar förde in dem i sin guds hus i Sinears land. Kärlen förde han in i sin guds skattkammare.


text:
<pb/>Kungen befallde sin förste hovmarskalk Aspenas att han av Israels barn skulle låta hämta unga män av kunglig släkt eller av förnäm börd,


text:
sådana som inte hade något kroppsligt lyte utan var vackra att se på. De skulle kunna tillägna sig all slags lärdom, vara kloka, ha lätt för att lära och vara dugliga att tjäna i kungens palats. De skulle få undervisning i kaldeernas språk och litteratur.


text:
Kungen bestämde åt dem en viss tilldelning för var dag av sin egen mat och av det vin han själv drack. Han befallde att man skulle lära upp dem i tre år för att de därefter skulle tjänstgöra hos kungen.


text:
Men förste hovmarskalken gav dem andra namn. Daniel kallade han Beltesassar, Hananja Sadrak, Misael Mesak och Asarja Abed-Nego.


text:
<pb/>Men för Daniel var det angeläget att inte orena sig med kungens mat eller med vinet som han drack, och han bad förste hovmarskalken att han inte skulle tvingas orena sig.


text:
Men denne sade till Daniel: "Jag fruktar att min herre konungen, som har bestämt vad ni skall äta och dricka, skall finna att ni är magrare än de unga män som är jämnåriga med er. Ni kommer då att dra skuld över mig inför konungen."


text:
Då sade Daniel till hovmästaren, som förste hovmarskalken satt över Daniel, Hananja, Misael och Asarja:


text:
Jämför oss sedan med de unga män som har ätit av konungens mat och gör med dina tjänare efter vad du då ser."


text:
Efter de tio dagarna visade de sig vara vackrare att se på och mer välnärda än alla de unga män som hade ätit av kungens mat.


text:
Hovmästaren lät dem då också i fortsättningen slippa den mat som hade varit bestämd för dem och det vin de skulle ha druckit, och han gav dem grönsaker i stället.


text:
<pb/>Åt dessa fyra unga män gav Gud kunskap och insikt i all slags skrift och vishet, och Daniel förstod alla slags syner och drömmar.


text:
När tiden var inne då kungen bestämt att de skulle föras fram inför honom, fördes de av förste hovmarskalken inför Nebukadnessar.


text:
Kungen talade med dem, och det fanns ingen av dem som kunde jämföras med Daniel, Hananja, Misael och Asarja. De fick då tjänstgöra hos kungen.


text:
Han fann att de i alla frågor som krävde vishet och förstånd var tio gånger klokare än någon annan av de spåmän och besvärjare som fanns i hela hans rike.


text:
Då kallade kungen till sig sina spåmän, besvärjare, trollkarlar och kaldeer, för att de skulle tala om för honom vad han hade drömt. Och de kom och trädde fram inför kungen.


text:
Då sade kaldeerna till kungen på arameiska: "Må konungen leva för evigt! Berätta drömmen för dina tjänare så skall vi tyda den."


text:
Kungen svarade kaldeerna: "Detta är mitt orubbliga beslut: Om ni inte säger mig drömmen och tyder den skall ni huggas i stycken och era hus göras till sophögar.


text:
Men om ni låter mig veta drömmen och hur den skall tydas, skall ni få gåvor och lön och stor ära av mig. Meddela mig därför drömmen och uttyd den för mig."


text:
De svarade för andra gången: "Konungen må berätta drömmen för sina tjänare, så skall vi tala om vad den betyder."


text:
Kungen svarade: "Jag märker tydligt att ni vill vinna tid, eftersom ni ser att detta är mitt orubbliga beslut.


text:
Om ni inte säger mig drömmen kan domen över er bara bli en. Ni har kommit överens om att ljuga och bedra, i hopp om att tiderna skall förändras. Säg mig nu vad jag har drömt, så vet jag att ni också kan tyda drömmen för mig."


text:
<pb/>Kaldeerna svarade kungen: "Det finns ingen människa på jorden som kan meddela konungen det han vill veta. Det har aldrig hänt att någon kung, hur stor och mäktig han än varit, har begärt något sådant av någon spåman eller besvärjare eller kaldé.


text:
Det som konungen begär är alltför svårt, och det finns ingen som kan meddela konungen det, ingen utom gudarna. Men de bor inte bland de dödliga."


text:
<pb/>Detta gjorde kungen så vred och förbittrad att han befallde att man skulle förgöra alla de vise i Babel.


text:
När påbudet om detta hade utfärdats och man skulle döda alla de vise männen, sökte man också efter Daniel och hans vänner för att döda dem.


text:
Då vände sig Daniel med kloka och förståndiga ord till Arjok, översten för kungens drabanter, han som hade dragit ut för att döda de vise i Babel.


text:
Han frågade Arjok, kungens befälhavare: "Varför har kungen utfärdat denna stränga befallning?" Då talade Arjok om för Daniel hur det var.


text:
<pb/>Sedan gick Daniel hem och talade om för sina vänner Hananja, Misael och Asarja vad som höll på att hända.


text:
Han uppmanade dem att be himmelens Gud om förbarmande, så att denna hemlighet blev uppenbarad för att Daniel och hans vänner inte skulle dödas tillsammans med de övriga vise i Babel.


text:
och sade: <pb/><t>"Lovat vare Guds namn från evighet till evighet.</t> <t>Ty vishet och makt tillhör honom.</t>


text:
<t>Han låter tider och stunder skifta,</t> <t>han avsätter kungar och tillsätter kungar,</t> <t>han ger de visa deras vishet</t> <t>och de förståndiga deras förstånd.</t>


text:
<t>Han uppenbarar det som är djupt och fördolt,</t> <t>han vet vad som finns i mörkret</t> <t>och hos honom bor ljuset.</t>


text:
<t>Dig, mina fäders Gud, tackar och prisar jag</t> <t>för att du har gett mig vishet och förmåga</t> <t>och för att du nu har uppenbarat för mig</t> <t>det vi bad dig om.</t> <t>Ty vad kungen ville veta</t> <t>har du uppenbarat för oss."</t>


text:
<pb/>Sedan gick Daniel in till Arjok, som hade fått order av kungen att förgöra de vise i Babel. Han gick in och sade till honom: "Du skall inte döda de vise i Babel. För mig in till kungen, så skall jag ge honom uttydningen."


text:
Genast förde Arjok Daniel till kungen och sade till honom: "Jag har funnit en man bland de judiska fångarna som kan ge konungen uttydningen."


text:
Kungen sade till Daniel, som hade fått namnet Beltesassar: "Kan du verkligen låta mig veta den dröm som jag har sett och vad den betyder?"


text:
Daniel svarade kungen: "Den hemlighet som konungen vill veta, kan inga vise män, besvärjare, spåmän eller stjärntydare meddela konungen.


text:
Men det finns en Gud i himlen som kan uppenbara hemligheter, och han har låtit konung Nebukadnessar veta vad som skall ske i kommande dagar. Detta var din dröm och den syn du hade på din bädd:


text:
När du, o konung, låg på din bädd, började du tänka på vad som kommer att ske i framtiden, och han som uppenbarar hemligheter lät dig veta vad som skall ske.


text:
För mig har denna hemlighet uppenbarats, inte för att jag är visare än alla andra levande varelser, utan för att uttydningen skulle kungöras för konungen så att du förstår ditt hjärtas tankar.


text:
<pb/>Du, o konung, såg i din syn en stor staty framför dig, och den var hög och dess glans överväldigande. Den var förskräcklig att se på.


text:
Medan du såg på den revs en sten loss, men inte genom människohänder, och den träffade statyns fötter av järn och lera och krossade dem.


text:
Då krossades alltsammans, järnet, leran, kopparn, silvret och guldet, och allt blev som agnar på en tröskloge om sommaren, och vinden förde bort det så att man inte längre kunde finna något spår av det. Men av stenen som hade träffat statyn blev det ett stort berg som uppfyllde hela jorden.


text:
i din hand har han gett människorna, djuren på marken och fåglarna under himlen, var de än bor, och han har satt dig till herre över alltsammans. Du är det gyllene huvudet.


text:
Men efter dig skall det uppstå ett annat rike, obetydligare än ditt, och därefter ett tredje rike av koppar, och det skall regera över hela jorden.


text:
Det fjärde riket skall vara starkt som järn, för järnet krossar och slår sönder allt. Så som järnet förstör allt annat, skall också detta krossa och förstöra.


text:
Och att du såg fötterna och tårna vara delvis av krukmakarlera och delvis av järn, det betyder att det skall vara ett splittrat rike, men med något av järnets fasthet. Du såg ju att där var järn blandat med lerjord.


text:
Att tårna på fötterna delvis var av järn och delvis av lera betyder att riket skall vara delvis starkt och delvis svagt.


text:
Att du såg järnet vara blandat med lerjord betyder att människor skall blanda sig med varandra genom giftermål men att de inte skall hålla samman, lika lite som järn kan förenas med lera.


text:
<pb/>Men i de kungarnas dagar skall himmelens Gud upprätta ett rike, som aldrig i evighet skall förstöras och vars makt inte skall överlämnas till något annat folk. Det skall krossa och göra slut på alla dessa andra riken, men själv skall det bestå för evigt.


text:
Du såg ju att en sten revs loss från berget, men inte genom människohänder, och att den krossade järnet, kopparn, leran, silvret och guldet. Den store Guden har nu uppenbarat för konungen vad som skall ske i framtiden, och drömmen är sann och uttydningen tillförlitlig."


text:
<pb/>Då föll kung Nebukadnessar ner på sitt ansikte och tillbad Daniel och befallde att man skulle offra matoffer och rökelseoffer åt honom.


text:
Och kungen sade till Daniel: "Er Gud är i sanning en Gud över andra gudar, en Herre över kungar och en som uppenbarar hemligheter, eftersom du har kunnat uppenbara denna hemlighet."


text:
<pb/>Därefter upphöjde kungen Daniel och gav honom många stora gåvor och satte honom till herre över hela Babels hövdingdöme och till högste föreståndare för alla de vise i Babel.


text:
På Daniels begäran utsåg kungen Sadrak, Mesak och Abed-Nego att förvalta Babels hövdingdöme, men Daniel själv stannade vid kungens hov.


text:
<pb/>Kung Nebukadnessar lät göra en staty av guld, sextio alnar hög och sex alnar bred. Den lät han ställa upp på Duraslätten i Babels hövdingdöme.


text:
Sedan sände han bud och kallade samman satraper,<f>[2]</f> landshövdingar och ståthållare, fogdar, skattmästare, domare, lagtolkare och alla andra makthavare i hövdingdömena, för att de skulle komma till invigningen av den staty kung Nebukadnessar hade låtit ställa upp.


text:
<pb/>Då samlades satraperna, landshövdingarna och ståthållarna, fogdarna, skattmästarna, domarna, lagtolkarna och alla andra makthavare i hövdingdömena till invigningen av den staty som kung Nebukadnessar hade låtit ställa upp. När de stod framför den,


text:
När ni hör ljudet av horn, pipor, cittror, lyror, psaltare, säckpipor och alla andra slags instrument, skall ni falla ner och tillbe den staty av guld som kung Nebukadnessar har låtit ställa upp.


text:
<pb/>Så snart allt folket hörde ljudet av horn, pipor, cittror, lyror, psaltare och alla andra slags instrument föll de ner, alla folk, stammar och tungomål, och tillbad den staty av guld som kung Nebukadnessar hade låtit ställa upp.


text:
Konungen har befallt att alla människor skall falla ner och tillbe statyn av guld, när de hör ljudet av horn, pipor, cittror, lyror, psaltare, säckpipor och alla andra slags instrument,


text:
Men nu finns här några judiska män, Sadrak, Mesak och Abed-Nego, som du har satt att förvalta Babels hövdingdöme. Dessa män sätter sig över ditt påbud, o konung. De dyrkar inte dina gudar och tillber inte den staty av guld som du har låtit ställa upp."


text:
<pb/>Då befallde Nebukadnessar i vrede och förbittring att man skulle föra fram Sadrak, Mesak och Abed-Nego. När man hade fört fram dem inför kungen


text:
sade Nebukadnessar till dem: "Är det sant att ni, Sadrak, Mesak och Abed-Nego, inte dyrkar mina gudar och inte tillber den staty av guld som jag har låtit ställa upp?


text:
Allt är nu väl om ni faller ner och tillber den staty som jag har låtit göra, när ni hör ljudet av horn, pipor, cittror, lyror, psaltare, säckpipor och alla andra slags instrument. Men om ni inte tillber, skall ni i samma stund kastas i den brinnande ugnen, och vilken gud skall då kunna rädda er ur mina händer?"


text:
Då svarade Sadrak, Mesak och Abed-Nego kungen: "O Nebukadnessar, vi behöver inte svara dig på detta.


text:
Om det blir så, är vår Gud, som vi dyrkar, mäktig att befria oss ur den brinnande ugnen och att befria oss ur din hand, o konung.


text:
Men om inte, så skall du veta, o konung, att vi ändå inte dyrkar dina gudar och att vi inte vill tillbe den staty av guld som du har låtit ställa upp."


text:
<pb/>Då fylldes Nebukadnessar av vrede mot Sadrak, Mesak och Abed-Nego, så att hans ansiktsuttryck förvandlades. Han befallde att man skulle göra ugnen sju gånger hetare än man någonsin hade sett den vara.


text:
Och han befallde några av de starkaste männen i hans här att binda Sadrak, Mesak och Abed-Nego och kasta dem i den brinnande ugnen.


text:
Så bands dessa iförda sina underkläder, livrockar, mössor och andra kläder och kastades i den brinnande ugnen.


text:
Men eftersom kungens befallning hade varit så sträng och ugnen därför hade blivit oerhört starkt upphettad, blev de män som förde Sadrak, Mesak och Abed-Nego dit upp själva dödade av eldslågorna,


text:
<pb/>Då blev kung Nebukadnessar förskräckt. Han steg hastigt upp och frågade sina rådsherrar: "Var det inte tre män vi band och kastade i elden?" De svarade kungen: "Jo visst, o konung."


text:
Då sade han: "Ändå ser jag nu fyra män som går lösa och lediga inne i elden, och de är helt oskadda. Och den fjärde ser ut som en gudason."


text:
Sedan gick Nebukadnessar fram till den brinnande ugnens öppning och ropade: "Sadrak, Mesak och Abed-Nego, ni den högste Gudens tjänare, kom ut, kom hit!" Då gick Sadrak, Mesak och Abed-Nego ut ur elden.


text:
Och satraperna, landshövdingarna, ståthållarna och kungens rådsherrar samlades där och såg att elden inte hade haft någon makt över männens kroppar och att håret på deras huvuden inte hade svetts och att deras kläder inte skadats. Man kunde inte ens känna att de luktade bränt.


text:
<pb/>Nebukadnessar tog då till orda och sade: "Lovad vare Sadraks, Mesaks och Abed-Negos Gud, som sände sin ängel och räddade sina tjänare. De förtröstade så på honom att de överträdde kungens befallning och vågade sina liv för att inte tvingas dyrka eller tillbe någon annan gud än sin egen Gud.


text:
Härmed befaller jag nu att vem det vara må av alla folk och stammar och tungomål, som säger något ovärdigt om Sadraks, Mesaks och Abed-Negos Gud, han skall slitas i stycken, och hans hus skall göras till en sophög. För det finns ingen Gud som kan hjälpa så som han."


text:
<pb/>Kung Nebukadnessar till alla folk och stammar och tungomål som finns på hela jorden. Jag önskar er fred och framgång.


text:
<pb/><t>Stora är hans tecken,</t> <t>mäktiga hans under.</t> <t>Hans rike är ett evigt rike,</t> <t>hans välde varar från släkte till släkte.</t>


text:
Därför befallde jag att man skulle hämta till mig alla de vise i Babel, för att de skulle tala om drömmens uttydning för mig.


text:
Spåmännen, besvärjarna, kaldeerna och stjärntydarna kom, och jag berättade drömmen för dem, men de kunde inte ge mig uttydningen.


text:
Slutligen kom också Daniel inför mig, han som hade fått namnet Beltesassar efter min guds namn. Heliga gudars ande bor i honom, och jag berättade drömmen för honom på detta sätt:


text:
"Beltesassar, du som är den främste bland spåmännen, jag vet att heliga gudars ande bor i dig och att ingen hemlighet är för svår för dig. Säg mig vad jag såg i min dröm och vad den betyder!


text:
<pb/>Detta var den syn jag hade på min bädd: Jag såg i min syn ett träd stå mitt på jorden, och det var mycket högt.


text:
Trädet var stort och väldigt och så högt att det räckte upp till himlen och syntes till jordens ände.


text:
Lövverket var vackert och trädet bar mycket frukt så att det hade föda åt alla. Markens djur fann skugga under det och himlens fåglar bodde på grenarna. Allt levande fick sin mat från det.


text:
Han ropade med hög röst och sade: Hugg ner trädet och hugg av grenarna, riv bort lövverket och strö ut frukten, så att djuren som ligger under trädet flyr sin väg och fåglarna flyger bort från grenarna.


text:
Men stubben med rötterna skall lämnas kvar i jorden bland markens gräs, bunden med kedjor av järn och koppar. Av himlens dagg skall den fuktas och ha sin del med djuren bland markens örter.


text:
Hans hjärta skall förvandlas så att det inte mer är en människas hjärta, och ett djurs hjärta skall ges åt honom. Sju tider skall gå fram över honom.


text:
Så är det förordnat genom väktarna, och så är det befallt i denna sak av de heliga, för att de levande skall veta att den Högste råder över människors riken och ger dem åt vem han vill. Ja, han upphöjer den ringaste bland människor till att härska över dem.


text:
Sådan var den dröm som jag, kung Nebukadnessar, hade. Men du, Beltesassar, uttyd den nu, för ingen av alla de vise i mitt rike kan ge mig uttydningen, men du kan det, ty heliga gudars ande bor i dig."


text:
<pb/>Då stod Daniel, som också kallades Beltesassar, en stund bestört, full av oroliga tankar. Men kungen tog till orda igen och sade: "Beltesassar, låt inte drömmen och vad den betyder skrämma dig." Beltesassar sade: "Min herre, o att drömmen hade gällt dem som hatar dig, och dess betydelse dina fiender.


text:
Trädet som du såg, som var stort och väldigt och så högt att det räckte upp till himlen och syntes över hela jorden,


text:
och som hade ett så vackert lövverk och bar så mycket frukt att det hade föda åt alla, trädet som markens djur bodde under och på vars grenar himlens fåglar hade sina nästen,


text:
det är du själv, o konung. Du har ju blivit stor och väldig, och din storhet har vuxit och når upp till himlen, och ditt välde sträcker sig till jordens ände.


text:
Men att konungen såg en helig väktare stiga ner från himlen och säga: "Hugg ner trädet och förstör det. Dock må stubben med rötterna lämnas kvar i jorden, bunden med kedjor av järn och koppar bland markens gräs. Av himlens dagg skall den fuktas och ha sin del bland markens djur, till dess att sju tider har gått fram över honom",


text:
Du skall stötas ut från människorna och tvingas bo bland markens djur och äta gräs som en oxe och fuktas av himlens dagg. Sju tider skall gå fram över dig till dess du har insett att den Högste råder över människors riken och ger dem åt vem han vill.


text:
Men att det gavs befallning om att trädets stubbe med rötterna skulle lämnas kvar, det betyder att du skall få tillbaka ditt rike när du har besinnat att det är himlen som har makten.


text:
Därför, o konung, låt mitt råd behaga dig: Gör dig fri från dina synder genom att göra gott och från dina missgärningar genom att vara barmhärtig mot de fattiga, om din framgång skall bestå."


text:
tog han till orda och sade: "Se, detta är det stora Babel som jag har byggt upp till ett kungavälde genom min krafts styrka, min härlighet till ära!"


text:
<pb/>Medan ordet ännu var i kungens mun kom en röst från himlen: "Till dig, kung Nebukadnessar, skall det sägas: Ditt rike har tagits ifrån dig.


text:
Du skall stötas ut från människorna och tvingas bo bland markens djur och äta gräs som en oxe. Så skall sju tider gå fram över dig, till dess att du har insett att den Högste råder över människors riken och ger dem åt vem han vill."


text:
<pb/>I samma ögonblick gick det ordet i uppfyllelse på Nebukadnessar. Han stöttes ut från människorna och måste äta gräs som en oxe. Himlens dagg fuktade hans kropp till dess att hans hår växte och blev som örnfjädrar och till dess att hans naglar blev som fågelklor.


text:
<pb/>Men när den tiden hade gått lyfte jag, Nebukadnessar, upp mina ögon till himlen och fick tillbaka mitt förstånd. Då lovade jag den Högste, jag prisade och ärade honom som lever i evighet. <pb/><t>Hans välde är ett evigt välde,</t> <t>hans rike varar från släkte till släkte.</t>


text:
<t>Alla som bor på jorden räknas för intet,</t> <t>han gör vad han vill med himlens här</t> <t>och med dem som bor på jorden.</t> <t>Ingen kan stå emot hans hand</t> <t>eller säga till honom: "Vad är det du gör?"</t>


text:
<pb/>Vid samma tid återfick jag mitt förstånd och jag fick tillbaka min härlighet och glans, mitt rike och min ära. Mina rådsherrar och stormän sökte upp mig, och jag blev på nytt insatt i mitt rike och fick ännu större makt.


text:
Nu prisar, upphöjer och ärar jag, Nebukadnessar, himmelens Konung, ty alla hans gärningar är sanning och hans vägar rätta, och han kan ödmjuka dem som vandrar i högmod.


text:
När Belsassar var påverkad av vinet, befallde han att man skulle bära in de kärl av guld och silver som hans far Nebukadnessar hade tagit ur templet i Jerusalem. Ur dem skulle sedan kungen och hans stormän, hans gemåler och bihustrur dricka.


text:
Då bar man fram guldkärlen som hade tagits ur Guds tempel i Jerusalem, och kungen och hans stormän, hans gemåler och bihustrur drack vin ur dem.


text:
<pb/>I samma stund visade sig fingrar som av en människohand, som skrev på den vitkalkade väggen mitt emot den stora ljusstaken i kungens palats, och kungen såg handen som skrev.


text:
Då blev kungen blek och fylldes av oroliga tankar, så att han blev alldeles knäsvag och benen vek sig.


text:
Och kungen ropade med hög röst och befallde att man skulle hämta besvärjarna, kaldeerna och stjärntydarna. Kungen sade till de vise i Babel: "Den som kan läsa denna skrift och ge mig dess uttydning skall bli klädd i purpur, och guldkedjan skall hängas om hans hals, och han skall i makt vara den tredje i riket."


text:
Kung Belsassar blev då ännu mer förskräckt. Färgen vek bort från hans ansikte och hans stormän var bestörta.


text:
Men när kungens mor fick höra vad kungen och hans stormän hade sagt, begav hon sig till salen för festmåltiden. Där tog hon till orda och sade: "Må konungen leva för evigt! Låt inte dina tankar förskräcka dig och låt inte färgen vika bort från ditt ansikte.


text:
I ditt rike finns en man, i vilken heliga gudars ande är. I din fars tid visade han sig ha insikt och förstånd och vishet lik gudars vishet. Din far, kung Nebukadnessar, satte honom främst bland spåmännen, besvärjarna, kaldeerna och stjärntydarna. Detta gjorde din far, kungen,


text:
eftersom Daniel, som kungen gav namnet Beltesassar, hade en enastående ande, klokhet, förstånd och skicklighet att uttyda drömmar och lösa gåtor och reda ut invecklade ting. Sänd därför efter Daniel. Han kommer att ge uttydningen."


text:
<pb/>När Daniel hade förts till kungen sade denne: "Du är ju Daniel, en av de judiska fångar som min far, kungen, förde hit från Juda.


text:
Jag har hört sägas om dig att gudars ande är i dig och att du har visat dig ha insikt och förstånd och utomordentlig vishet.


text:
Nu är det så att de vise och besvärjarna har förts hit till mig för att läsa denna skrift och tyda den för mig, men de kan inte tyda den.


text:
Men om dig har jag hört att du kan ge uttydningar och reda ut invecklade ting. Om du kan läsa skriften och säga mig vad den betyder skall du bli klädd i purpur, och guldkedjan skall hängas om din hals och du skall i makt vara den tredje i mitt rike."


text:
<pb/>Då sade Daniel till kungen: "Behåll dina gåvor och ge dina belöningar åt någon annan. Jag skall ändå läsa skriften för konungen och ge uttydningen:


text:
och för den storhets skull som Gud hade gett honom darrade människor av alla folk, stammar och tungomål i skräck för honom. Vem han ville dödade han, och vem han ville lät han leva. Vem han ville upphöjde han, och vem han ville ödmjukade han.


text:
Men när hans hjärta förhävde sig och hans ande blev stolt och övermodig, då störtades han från sin kungatron och hans ära togs ifrån honom.


text:
Han blev utstött från människor, och hans hjärta blev likt ett djurs. Han måste bo bland vildåsnor och äta gräs som en oxe och hans kropp fuktades av himlens dagg - detta ända tills han insåg att Gud, den Högste, råder över människors riken och upphöjer vem han vill till att härska över dem.


text:
utan upphöjt dig mot himmelens Herre och låtit bära fram kärlen från hans hus inför dig. Du och dina stormän, dina gemåler och bihustrur har druckit vin ur dem, och samtidigt har du prisat dina gudar av silver och guld, av koppar, järn, trä och sten, gudar som varken ser eller hör eller vet något. Men den Gud som har din ande och alla dina vägar i sin hand, honom har du inte ärat.


text:
Detta är uttydningen av den: "Mene" betyder: Gud har <e>räknat</e> ditt rikes dagar och gjort slut på det.


text:
<pb/>Då befallde Belsassar att man skulle klä Daniel i purpur, att guldkedjan skulle hängas om hans hals och att han skulle utropas till den tredje i riket.


text:
<pb/>Darejaves fann det lämpligt att sätta etthundratjugo satraper över riket, för att de skulle finnas överallt i hans välde.


text:
Över dem satte han tre furstar, och en av dem var Daniel. Inför dessa skulle satraperna avlägga räkenskap, så att kungen inte led någon skada.


text:
Men Daniel utmärkte sig framför de andra furstarna och satraperna, ty en ande utan like var i honom, och kungen övervägde att sätta honom över hela riket.


text:
Då försökte de andra furstarna och satraperna finna något att anklaga Daniel för i det som angick riket. Men de kunde inte finna något att anklaga honom för eller något brottsligt hos honom, eftersom han var trogen i sin tjänst. De fann ingen förseelse och ingen orätt hos honom.


text:
Då sade männen: "Vi lär inte finna något att anklaga den där Daniel för, utom möjligen när det gäller hans gudsdyrkan."


text:
<pb/>Därefter fick furstarna och satraperna bråttom att komma in till kungen, och de sade till honom: "Må du leva för evigt, konung Darejaves!


text:
Alla rikets furstar, landshövdingar och satraper, rådsherrar och ståthållare har enats om att en kunglig förordning borde antas och ett påbud utfärdas, att vem som helst som under trettio dagar ber till någon annan, gud eller människa, än till dig, o konung, han skall kastas i lejongropen.


text:
Utfärda därför, o konung, ett påbud om detta och låt en skrivelse sättas upp, som efter Mediens och Persiens orubbliga lag inte kan återkallas."


text:
<pb/>Så snart Daniel fick veta att skrivelsen var uppsatt, gick han in i sitt hus där han i sin övre sal hade fönster öppna i riktning mot Jerusalem. Där föll han ner på sina knän tre gånger om dagen, bad och tackade sin Gud, så som han tidigare hade brukat göra.


text:
De gick då till kungen och frågade honom angående det kungliga påbudet: "Har inte du låtit sätta upp ett påbud med innehållet att vem som helst som under trettio dagar vänder sig i sin bön till någon annan, gud eller människa, än till dig, o konung, han skall kastas i lejongropen?" Kungen svarade: "Jo, och det påbudet står fast efter Mediens och Persiens orubbliga lag."


text:
Då sade de till kungen: "Daniel, en av de judiska fångarna, har varken tagit hänsyn till dig eller det påbud du har låtit utfärda utan förrättar sin bön tre gånger om dagen."


text:
<pb/>När kungen hörde detta blev han mycket bedrövad och vinnlade sig om att rädda Daniel. Ända till solnedgången ansträngde han sig att finna en utväg för att rädda honom.


text:
Då fick männen bråttom att komma till kungen, och de sade till honom: "Vet, o konung, att det är Mediens och Persiens lag att inget påbud och ingen förordning som konungen utfärdar kan återkallas."


text:
Då lät kungen hämta Daniel och kasta honom i lejongropen, och kungen sade till Daniel: "Din Gud, den som du så oavbrutet dyrkar, han må rädda dig!"


text:
Och man förde fram en sten och lade den över gropens öppning, och kungen förseglade den med sitt eget och med sina stormäns sigill, för att ingen förändring skulle kunna göras i det som nu hade skett med Daniel.


text:
<pb/>Sedan gick kungen hem till sitt palats och fastade hela natten och lät inga kvinnor<f>[4]</f> komma in till sig och han kunde inte sova.


text:
När han kom i närheten av gropen ropade han på Daniel med ängslig röst. Han sade: "Daniel, du den levande Gudens tjänare, har din Gud, som du så oavbrutet dyrkar, kunnat rädda dig från lejonen?"


text:
Min Gud har sänt sin ängel och stängt till lejonens gap, så att de inte skadat mig. För jag är utan skuld inför honom och jag har inte heller förbrutit mig mot dig, o konung."


text:
<pb/>Då blev kungen mycket glad och befallde att man skulle ta upp Daniel ur gropen. När han hade tagits upp kunde man inte upptäcka någon skada på honom, ty han hade förtröstat på sin Gud.


text:
Sedan lät kungen hämta de män som hade anklagat Daniel och han lät kasta dem i lejongropen med deras barn och hustrur, och innan de ännu hade hunnit till botten i gropen överföll lejonen dem och krossade alla deras ben.


text:
<pb/>Därefter lät kung Darejaves skriva till alla folk och stammar och tungomål som fanns på hela jorden: "Jag önskar er fred och framgång!


text:
<pb/>Härmed befaller jag att man inom hela mitt rikes område skall bäva och frukta för Daniels Gud. <pb/><t>Ty han är den levande Guden,</t> <t>som evigt förblir.</t> <t>Hans rike kan inte förgöras,</t> <t>hans välde har inget slut.</t>


text:
<t>Han befriar och räddar,</t> <t>han gör tecken och under</t> <t>i himlen och på jorden,</t> <t>han som har befriat Daniel</t> <t>ur lejonens våld."</t>


text:
<pb/>Och denne Daniel steg i ära och makt under Darejaves regering, det vill säga<f>[5]</f> under persern Koresh<f>[6]</f> regering.


text:
<pb/>I den babyloniske kungen Belsassars första regeringsår<f>[7]</f> hade Daniel en dröm och såg en syn när han låg på sin bädd. Sedan skrev han ner drömmen och meddelade huvudinnehållet av den.


text:
<pb/>Daniel sade: Jag hade en syn om natten och såg hur himlens fyra vindar stormade fram mot det stora havet.


text:
<pb/>Det första liknade ett lejon, men det hade vingar som en örn. Medan jag ännu betraktade det, rycktes vingarna av djuret och det restes upp från jorden så att det stod på två fötter som en människa, och det fick ett mänskligt hjärta.


text:
<pb/>Sedan fick jag se ännu ett djur, det andra i ordningen. Det liknade en björn, och det reste sig på sin ena sida, och i gapet hade det tre revben mellan tänderna. Det fick befallningen: Stå upp och sluka mycket kött.


text:
<pb/>Därefter fick jag se ett annat djur som liknade en leopard, men på sidorna hade det fyra fågelvingar. Djuret hade fyra huvuden, och det fick stor makt.


text:
<pb/>Sedan fick jag i min syn om natten se ett fjärde djur, mycket förskräckligt, fruktansvärt och starkt. Det hade stora tänder av järn, det uppslukade och krossade, och det som blev kvar trampade det under fötterna. Det var olikt alla de tidigare djuren och hade tio horn.


text:
Men medan jag såg på hornen fick jag se hur ett annat horn sköt upp mellan dem, ett litet horn som stötte bort tre av de förra hornen. Det hornet hade ögon som liknade människoögon och en mun som talade skrytsamt.


text:
<pb/>Medan jag såg på djuret sattes troner fram, och den Gamle av dagar satte sig ner. Hans kläder var snövita och håret på hans huvud var som ren ull. Hans tron var av eldslågor och hjulen på den var av flammande eld.


text:
En ström av eld flöt ut från honom. Tusen gånger tusen tjänade honom och tio tusen gånger tio tusen stod inför honom. Han satte sig ner för att döma och böcker öppnades.


text:
<pb/>Sedan fortsatte jag att se, för de skrytsamma ords skull som hornet talade. Medan jag såg blev djuret dödat, och kroppen förstördes och kastades i den brinnande elden.


text:
<pb/>I min syn om natten såg jag, och se, en som liknade en människoson kom med himlens skyar, och han närmade sig den Gamle och fördes fram inför honom.


text:
Åt honom gavs makt och ära och rike, och alla folk och stammar och språk måste tjäna honom. Hans välde är ett evigt välde som inte skall ta slut, och hans rike skall inte förstöras.


text:
Jag gick fram till en av dem som stod där och bad honom om en tillförlitlig förklaring på allt detta, och han gav mig denna uttydning:


text:
<pb/>Därefter ville jag ha en tillförlitlig förklaring till det fjärde djuret som var olikt alla de andra, det som var så förskräckligt och som hade tänder av järn och klor av koppar och som uppslukade och krossade och sedan trampade det som återstod under fötterna.


text:
Likaså ville jag ha förklaring till de tio hornen på dess huvud och till det nya hornet som sköt upp senare och för vilket tre andra horn föll av och som hade ögon och en mun som talade skrytsamt och såg större ut än de övriga.


text:
till dess att den Gamle kom och domen föll till förmån för den Högstes heliga och tiden var inne då de heliga fick ta riket i besittning.


text:
<pb/>Då svarade han: "Det fjärde djuret betyder att ett fjärde rike skall uppstå på jorden, ett som är olikt alla de andra rikena. Det skall uppsluka hela jorden och trampa ner och krossa den.


text:
De tio hornen betyder att tio kungar skall uppstå i det riket, och efter dem skall en annan uppstå som skall vara olik de förra och som skall slå ner tre kungar.


text:
Denne skall tala mot den Högste och ansätta den Högstes heliga. Han skall sätta sig i sinnet att förändra heliga tider och lagar, och de skall ges i hans hand under en tid och tider och en halv tid.


text:
Men dom skall hållas, och hans välde skall tas ifrån honom och han skall fördärvas och förgöras i grund.


text:
Men riket, makten och väldet över alla riken under himlen skall ges åt det folk som är den Högstes heliga. Hans rike är ett evigt rike, och alla välden skall tjäna och lyda det."


text:
<pb/>Här slutar drömmen. Men jag, Daniel, fylldes av många oroliga tankar och färgen vek bort från mitt ansikte. Men drömmen bevarade jag i mitt hjärta.


text:
<pb/>I kung Belsassars tredje regeringsår<f>[8]</f> såg jag, Daniel, en syn efter den jag först hade sett.


text:
När jag betraktade denna syn såg jag mig själv i Susans borg i hövdingdömet Elam. I min syn såg jag att jag var vid floden Ulai.


text:
När jag såg upp fick jag se en bagge med två horn stå framför floden. Båda hornen var höga, men det ena var högre än det andra, och det som var högre sköt upp sist.


text:
Jag såg baggen stöta med hornen västerut, norrut och söderut, och inget djur kunde stå honom emot och ingen kunde rädda något ur hans våld. Han for fram som han ville och blev mäktig.


text:
<pb/>När jag funderade på detta, se, då kom en bock västerifrån. Han hade ett väldigt horn i pannan och gick fram över hela jorden, dock utan att röra vid marken.


text:
Han närmade sig baggen med de båda hornen, den som jag hade sett stå framför floden, och han sprang emot honom i raseri.


text:
Jag såg honom komma ända inpå baggen och rasande störta sig över honom, och han stångade baggen och krossade hans båda horn, så att baggen inte hade någon kraft att stå emot honom. Sedan slog han honom till marken och trampade på honom. Det fanns ingen som kunde rädda baggen ur hans våld.


text:
<pb/>Bocken blev mycket mäktig. Men när han var som starkast brast det stora hornet sönder och fyra andra stora horn kom upp i dess ställe, riktade åt himlens fyra väderstreck.


text:
Från ett av dem sköt ett nytt litet horn ut, som växte till kraftigt mot söder och öster och mot 'det härliga landet.'


text:
Det växte ända upp till himlens härskara och kastade några av denna härskara och av stjärnorna ner till jorden och trampade på dem.


text:
Till och med mot härskarans furste företog det sig stora ting och tog bort ifrån honom det dagliga offret, och platsen där hans helgedom stod förstördes.


text:
Tillsammans med det dagliga offret blev en härskara prisgiven för överträdelsens skull. Och hornet slog ner sanningen till jorden och hade framgång i vad det företog sig.


text:
<pb/>Sedan hörde jag en av de heliga tala, och en annan helig frågade den som talade: "Hur lång tid avser synen rörande det dagliga offret och det förödande avfallet som gör att både helgedom och härskara förtrampas?"


text:
Då svarade han mig: "Tvåtusentrehundra kvällar och morgnar, sedan skall helgedomen renas och återställas."


text:
<pb/>När jag, Daniel, hade sett denna syn och försökte förstå den, fick jag se en gestalt som såg ut som en man stå framför mig.


text:
<pb/>Då kom han nära platsen där jag stod, men jag blev förskräckt när han kom, och jag föll ner på mitt ansikte. Han sade till mig: "Ge akt på detta, du människobarn, ty synen syftar på ändens tid."


text:
Medan han talade med mig, föll jag bedövad ner med mitt ansikte mot jorden. Men han rörde vid mig och reste mig upp igen.


text:
<pb/>Därefter sade han: "Jag skall låta dig veta vad som skall ske när det lider mot slutet av vreden, för detta syftar på ändens tid.


text:
Men den raggiga bocken är Javans<f>[9]</f> kung, och det stora hornet mellan hans ögon är den förste kungen.


text:
<pb/>Men att det brast sönder och att fyra andra uppstod i stället, det betyder att fyra riken skall uppstå av hans folk, men hans kraft skall de inte ha.


text:
Vid slutet av deras välde, när överträdarna har fyllt sitt mått, skall en fräck och illasinnad kung uppstå.


text:
Han skall bli stor i kraft, men inte genom egen styrka. Han skall åstadkomma så stort fördärv att man måste förundra sig, och han skall lyckas i allt han gör. Han skall fördärva mäktiga män, och även det heliga folket.


text:
Genom sin klokhet skall han lyckas väl med sitt svek. Han skall anse sig själv överlägsen, och han skall fördärva många mitt i deras trygghet. Ja, han skall sätta sig upp mot furstarnas Furste, men han skall krossas utan hjälp av människohand.


text:
Synen om kvällar och morgnar, som det talats om här, är sann. Men göm du synen, för den syftar på en avlägsen framtid."


text:
<pb/>Men jag, Daniel, blev kraftlös och låg sjuk en tid. Sedan steg jag upp och utförde min tjänst hos kungen. Synen förundrade mig, men ingen förstod den.


text:
<pb/>I Ahasveros son Darejaves första regeringsår<f>[10]</f> - han som var av medisk släkt men som hade blivit upphöjd till kung över kaldeernas rike -


text:
i hans första regeringsår kom jag, Daniel, att i skrifterna lägga märke till det antal år som enligt HERRENS ord till profeten Jeremia<f>[11]</f> skulle fullbordas angående Jerusalems ödeläggelse, nämligen sjuttio år.


text:
Jag bad till HERREN, min Gud, och bekände: "O Herre, du store Gud som inger fruktan, du som bevarar förbund och nåd mot dem som älskar dig och håller dina bud.


text:
Vi har syndat och gjort orätt, varit ogudaktiga och upproriska. Vi har vänt oss bort från dina bud och föreskrifter.


text:
Vi har inte lyssnat till dina tjänare profeterna, som talade i ditt namn till våra kungar, furstar och fäder och till allt folket i landet.


text:
Du, Herre, är rättfärdig, men vi har dragit skam över oss. Så är det i dag med Juda män och Jerusalems invånare och hela Israel, både de som bor nära och de som bor långt borta i alla andra länder, dit du har fördrivit dem därför att de var trolösa mot dig.


text:
Ja, Herre, vi med våra kungar, furstar och fäder måste gömma våra ansikten i skam därför att vi har syndat mot dig.


text:
och lydde inte HERRENS, vår Guds, röst. Vi vandrade inte efter de lagar som han förelade oss genom sina tjänare profeterna.


text:
<pb/>Hela Israel överträdde din lag och vek av utan att höra din röst. Därför utgöts också över oss den förbannelse och den ed som står skriven i Guds tjänare Mose lag. Vi hade ju syndat mot honom.


text:
Han höll sina ord som han hade talat mot oss och mot våra domare som dömde oss. Han lät en så stor olycka komma över oss att något liknande det som nu skett i Jerusalem inte har hänt någon annanstans under himlen.


text:
I enlighet med det som står skrivet i Mose lag kom all denna olycka över oss. Men ändå sökte vi inte blidka HERREN, vår Gud, genom att vända om från våra missgärningar och ge akt på din sanning.


text:
Därför vakade HERREN över olyckan och lät den drabba oss, ty HERREN, vår Gud, är rättfärdig i alla de gärningar han gör. Men vi hörde inte hans röst.


text:
<pb/>Och nu, Herre, vår Gud, du som förde ditt folk ut ur Egyptens land med stark hand och så gjorde dig ett namn som är detsamma än i dag: Vi har syndat, vi har varit ogudaktiga.


text:
Men Herre, för all din rättfärdighets skull, vänd din vrede och förbittring från din stad Jerusalem, ditt heliga berg. På grund av våra synder och våra fäders missgärningar har Jerusalem och ditt folk blivit till smälek för alla som bor omkring oss.


text:
Hör nu, du vår Gud, din tjänares bön och åkallan och låt ditt ansikte lysa över din ödelagda helgedom för Herrens skull.


text:
Böj, min Gud, ditt öra till oss och hör. Öppna dina ögon och se vilken förödelse som har drabbat oss, och se till staden som är uppkallad efter ditt namn. Ty det är inte på grund av vår rättfärdighet utan på grund av din stora barmhärtighet som vi kommer inför dig med våra böner.


text:
O Herre, hör, Herre, förlåt! Herre, lyssna och utför ditt verk utan att dröja - för din egen skull, min Gud, ty din stad och ditt folk är uppkallade efter ditt namn."


text:
<pb/>Medan jag ännu talade och bad och bekände min egen och mitt folk Israels synd och inför HERREN, min Gud, bar fram min förbön för min Guds heliga berg -


text:
medan jag alltså ännu talade i min bön - kom Gabriel till mig i flygande hast, den man som jag förut hade sett i min syn. Han rörde vid mig, och det var vid tiden för kvällsoffret.


text:
Redan när du började be gick ordet ut och jag har kommit för att ge dig besked, för du är högt älskad. Så ge akt på ordet och förstå synen:


text:
<pb/>Sjuttio veckor är bestämda över ditt folk och över din heliga stad för att göra slut på överträdelse, försegla synder, försona skuld, föra fram en evig rättfärdighet, fullborda syn och profetia och smörja den Allraheligaste.<f>[12]</f>


text:
Vet därför och förstå: Från den tid då ordet gick ut att Jerusalem skulle återställas och byggas upp till dess den Smorde Fursten kommer, skall det gå sju veckor och sextiotvå veckor. Gator och vallgravar skall på nytt byggas upp, trots tider av svårigheter.


text:
Men efter de sextiotvå veckorna skall den Smorde förgöras, helt utblottad. Och staden och helgedomen skall förstöras av folket till en furste som kommer. Men slutet kommer som en störtflod. Intill änden skall det råda krig. Förödelse är fast besluten.


text:
Han skall stadfästa förbundet med de många under en vecka, och mitt i veckan skall han avskaffa slaktoffer och matoffer. Och på styggelsers vinge skall förödaren komma, till dess att förstöring och oryggligt beslutad straffdom utgjuts över förödaren."


text:
<pb/>I den persiske kungen Koresh tredje regeringsår<f>[13]</f> fick Daniel, som också kallades Beltesassar, en uppenbarelse. Den uppenbarelsen är sann och gäller stor vedermöda. Han gav akt på ordet och fick insikt om synen.


text:
Jag åt ingen god mat. Kött och vin kom inte i min mun, och jag smorde inte heller min kropp med olja förrän de tre veckorna hade gått.


text:
När jag såg upp fick jag se en man stå där, klädd i linnekläder. Han hade ett bälte av guld från Ufas kring sina höfter.


text:
Hans kropp tycktes vara av krysolit, hans ansikte var som en blixt, hans ögon som eldsfacklor och hans armar och fötter som glänsande koppar. Ljudet av hans tal var som ett väldigt dån.


text:
<pb/>Jag, Daniel, var den ende som såg synen. De män som var med mig såg den inte, men stor förskräckelse föll över dem, så att de flydde och gömde sig.


text:
Jag blev ensam kvar, och när jag såg den stora synen försvann all min kraft. Färgen vek från mitt ansikte så att det blev dödsblekt, och jag hade ingen kraft kvar.


text:
Då hörde jag ljudet av hans tal, och när jag hörde det föll jag bedövad ner med mitt ansikte mot jorden.


text:
Sedan sade han till mig: "Daniel, du högt älskade man, ge akt på de ord som jag vill tala till dig och res dig upp på dina fötter, ty jag har nu blivit sänd till dig." När han sade detta till mig reste jag mig bävande upp.


text:
<pb/>Han sade till mig: "Frukta inte, Daniel, ty redan från första dagen när du vände ditt hjärta till att förstå och ödmjuka dig inför din Gud, har dina ord varit hörda, och jag har nu kommit för dina ords skull.


text:
Fursten över Persiens rike stod emot mig under tjugoen dagar. Då kom Mikael, en av de förnämsta furstarna, till min hjälp, och jag blev kvar där hos Persiens kungar.


text:
Men nu har jag kommit för att undervisa dig om vad som skall hända ditt folk i kommande dagar, för synen syftar på framtiden."


text:
Och se, han som var lik en människoson rörde vid mina läppar. Då öppnade jag min mun och sade till honom som stod framför mig: "Min herre, genom synen har stor ångest gripit tag i mig, och jag har inte någon kraft kvar.


text:
Och hur skulle en sådan som jag, min herres tjänare, kunna tala med en sådan som min herre? Jag har inte någon kraft kvar i mig och förmår inte längre att andas."


text:
Han sade: "Frukta inte, du högt älskade man! Frid vare med dig, var stark, ja, var stark!" När han talade med mig kände jag mig styrkt och sade: "Tala, min herre, för du har styrkt mig."


text:
Då sade han: "Kan du förstå varför jag har kommit till dig? Men jag måste strax vända tillbaka för att strida mot fursten över Persien, och när jag drar bort från honom kommer fursten över Javan.


text:
Dock vill jag meddela dig vad som är skrivet i sanningens bok. Ingen enda hjälper mig mot dessa, ingen utom Mikael, er furste.


text:
<pb/>"Nu skall jag tillkännage sanningen för dig. Ytterligare tre kungar skall uppstå i Persien, och den fjärde<f>[14]</f> skall bli rikare än någon av de andra, och när han har blivit som mäktigast genom sina rikedomar skall han sätta in all sin makt mot Javans rike.


text:
Men när han har kommit skall hans rike falla sönder och delas efter himlens fyra väderstreck.<f>[15]</f> Det skall inte tillfalla hans efterkommande eller förbli lika mäktigt som när han hade makten. Hans rike skall omstörtas och tillfalla andra än dem.


text:
<pb/>Kungen i Söderlandet skall bli mäktig. Och av hans furstar skall en vara mäktigare än han, och hans herravälde skall bli stort.


text:
Efter några år skall de ingå förbund med varandra och dottern till Söderlandets kung skall komma till kungen i Nordlandet för att träffa en överenskommelse. Men hon skall inte kunna behålla den makt hon vinner och hans makt skall inte heller bestå. Hon skall offras tillsammans med dem som förde henne dit, både hennes far och den man som en tid gav henne makt.


text:
<pb/>Men en telning från hennes rötter skall stiga upp i hans ställe och dra upp mot nordlandskungens här och tränga in i hans fäste och göra med folket vad han vill och få överhanden.


text:
Deras gudar och avgudabilder och deras dyrbara kärl, både av silver och guld, skall han också föra till Egypten. Sedan skall han under några år lämna nordlandskungen i fred.


text:
Däremot skall denne tränga in i söderlandskungens rike, men han skall vända tillbaka till sitt land igen.


text:
<pb/>Hans söner skall rusta sig till strid och samla en väldig krigshär, som skall välla fram som en störtflod och tåga in. Den skall komma igen och striden skall föras ända fram till söderlandskungens befästningar.


text:
Då skall kungen i Söderlandet bli förbittrad och dra ut och strida mot kungen i Nordlandet, som skall ställa upp en stor här, men den hären skall ges i den andres hand.


text:
När hären är borta växer söderlandskungens övermod och han skall slå ner tiotusenden, men ändå inte få herraväldet.


text:
Ty kungen i Nordlandet skall ställa upp en ny här, större än den förra, och efter en tid, om några år, skall han komma med en stor krigshär och stora förråd.


text:
<pb/>Vid samma tid skall många andra resa sig mot kungen i Söderlandet. Våldsmän av ditt eget folk skall göra uppror för att uppfylla profetian, men de kommer att falla.


text:
Och kungen i Nordlandet skall komma och kasta upp vallar och inta en välbefäst stad, och Söderlandets stridskrafter skall inte kunna hålla stånd. Dess utvalda krigsfolk skall inte ha någon kraft att stå emot.


text:
Nordlandets kung, som rycker emot honom, skall göra vad han vill, och ingen skall kunna stå emot honom. Han skall komma in i 'det härliga landet', och förstörelse skall ske genom hans hand.


text:
Han skall komma med hela sitt rikes makt. Men han är villig till förlikning, och en sådan skall han åstadkomma. Han skall ge kungen av Söderlandet en av sina döttrar till hustru för att fördärva honom. Men detta skall inte lyckas och inte vara till hans fördel.


text:
Därefter skall han vända sig mot öländerna och inta många, men en härförare skall göra slut på hans hånfullhet och låta det vända tillbaka över honom själv.


text:
Då skall han vända tillbaka till sitt eget lands befästningar. Men han skall vackla och falla och sedan inte mer finnas till.


text:
<pb/>På hans plats skall en annan uppstå, en som låter en uppbördsman dra igenom det land som är hans rikes prydnad. Men efter några dagar skall han störtas, dock inte genom vrede eller i strid.


text:
<pb/>I hans ställe skall en föraktlig man komma, en som man inte har givit kungavärdighet. Oväntat intar han riket genom list.


text:
Ty från den stund han ingått förbund med honom kommer han att handla svekfullt. Han skall dra ut och få övermakten med endast lite folk.


text:
Oväntat skall han komma in i landets bördigaste trakter och göra vad hans fäder och deras fäder inte kunnat göra. Byte och rov och gods skall han strö ut åt sitt folk och intill en viss tid gör han upp onda planer mot befästa platser.


text:
<pb/>Han skall uppbåda sin kraft och sitt mod mot kungen i Söderlandet och komma med en stor här, men kungen i Söderlandet skall också rusta sig till strid med en mycket stor och mäktig här. Han skall dock inte kunna hålla stånd på grund av de stämplingar som görs mot honom.


text:
De som äter hans bröd skall störta honom. Hans här kommer att svepas bort och många skall bli slagna och falla.


text:
Båda kungarna kommer att ha ont i sinnet. Där de sitter tillsammans vid samma bord talar de lögn, men det skall inte ha någon framgång, ty ännu dröjer slutet till den bestämda tiden.


text:
Han skall vända tillbaka till sitt land med mycket gods, men hans hjärta kommer att vara emot det heliga förbundet. När han har genomfört sitt uppsåt skall han vända tillbaka till sitt land.


text:
<pb/>På bestämd tid skall han sedan på nytt dra ut mot Söderlandet, men denna senare gång skall det inte gå som den förra.


text:
Ty skepp från Kittim skall komma emot honom, och han skall förlora modet. Då skall han vända tillbaka och rikta sin vrede mot det heliga förbundet och ge vreden fritt utlopp. Och när han har kommit hem, skall han lyssna till dem som har övergivit det heliga förbundet.


text:
Härar från honom skall komma, och de skall orena helgedomen, tillflyktsorten, avskaffa det dagliga offret och ställa upp förödelsens styggelse.


text:
Dem som har kränkt förbundet skall han med smickrande ord locka till avfall, men de av folket som känner sin Gud skall stå fasta och hålla ut.


text:
De förståndiga bland folket skall ge många insikt, men ändå skall de under en tid falla genom svärd och eld, genom fångenskap och plundring.


text:
Men när de faller skall de inte lämnas utan hjälp, och många skall då av falska motiv sluta sig till dem.


text:
En del av de förståndiga skall falla, och de skall luttras så att de blir rena och fläckfria intill ändens tid. För ännu dröjer slutet till den bestämda tiden.


text:
<pb/>Kungen skall göra vad han vill och skall upphöja sig och förhäva sig över varje gud. Ja, mot gudars Gud skall han tala sådant att man måste förundra sig. Allt skall lyckas honom väl till dess att vredens tid är ute, ty det som har beslutats måste ske.


text:
Han kommer inte att visa någon aktning för sina fäders gudar och inte heller för den som är kvinnors lust eller för någon annan gud, utan han skall upphöja sig över alla.


text:
Men fästenas gud skall han i stället ära, en gud som hans fäder inte har känt skall han ära med guld och silver och ädla stenar och andra dyrbara ting.


text:
Han skall göra vad han vill med starka befästningar med en främmande guds hjälp. De som erkänner honom skall han bevisa stor ära. Han skall låta dem härska över många, och han skall dela ut land åt dem till belöning.


text:
<pb/>Men vid ändens tid skall kungen i Söderlandet drabba samman med honom. Kungen i Nordlandet skall då storma fram mot denne med vagnar och ryttare och en stor flotta. Han skall rycka in i länderna och svämma över och dra igenom dem.


text:
Han skall också dra in i 'det härliga landet', och många länder skall falla, men dessa skall undkomma hans hand: Edom och Moab och huvuddelen av Ammons avkomlingar.


text:
Han skall erövra skatter av guld och silver och alla slags dyrbara ting i Egypten. Libyer och etiopier skall följa honom.


text:
Då skall han få höra rykten från öster och norr som förskräcker honom, och han skall dra ut i stort raseri för att förstöra och förgöra många.


text:
Sina palatstält skall han slå upp mellan havet och helgedomens härliga berg. Men han går mot sin undergång och ingen hjälper honom."


text:
<pb/>"På den tiden skall Mikael träda upp, den store fursten, som står som försvarare för dina landsmän. Det kommer en tid av nöd, som inte har haft sin like ända från den dag då människor blev till, ända till den tiden. Men på den tiden skall alla bland ditt folk bli frälsta som finns uppskrivna i boken.


text:
De många<f>[16]</f> som sover i mullen skall vakna, några till evigt liv, andra till förakt och evig skam.


text:
De förståndiga skall då lysa som himlavalvets ljus, och de som har fört många till rättfärdighet, som stjärnor, alltid och för evigt.


text:
<pb/>Men du, Daniel, göm dessa ord och försegla denna skrift till ändens tid. Många skall forska i den och kunskapen skall bli stor."


text:
<pb/>När jag, Daniel, såg upp, se, då stod det två andra där, en på flodens ena strand och en på den andra stranden.


text:
En av dem sade till mannen som var klädd i linnekläder och som stod ovanför flodens vatten: "Hur länge dröjer det innan änden kommer med dessa märkliga ting?"


text:
Jag lyssnade till mannen som var klädd i linnekläder och som stod ovanför flodens vatten, och han lyfte sin högra och sin vänstra hand upp mot himlen och svor vid honom som lever för evigt att efter en tid och tider och en halv tid och när det heliga folkets makt är krossad, då skall allt detta vara fullbordat.


text:
<pb/>Jag hörde detta men förstod det inte, så jag frågade: "Min herre, vad blir slutet på allt detta?"


text:
Många skall bli renade och tvagna och luttrade, men de ogudaktiga skall bedriva sin ogudaktighet och ingen ogudaktig skall förstå detta, men de förståndiga skall förstå det.


text:
Från den tid då det dagliga offret blir avskaffat och förödelsens styggelse uppställd skall det gå 1 290 dagar.


text:
Men gå du bort till dess änden kommer. Sedan du har vilat skall du uppstå till din del vid dagarnas ände."


text:
<pb/>HERRENS ord som kom till Hosea, Beeris son, när Ussia, Jotam, Ahas och Hiskia var kungar i Juda, och Jerobeam, Joas son, var kung i Israel.


text:
<pb/>Detta är början av HERRENS ord genom Hosea. HERREN sade till honom: <pb/><t>"Gå och skaffa dig en sköka till hustru</t> <t>och skaffa dig barn till en sköka,</t> <t>ty landet har bedrivit hor genom att överge HERREN."</t>


text:
<pb/>Då gick han bort och tog Gomer, Diblajims dotter, till hustru och hon blev havande och födde en son åt honom.


text:
HERREN sade till honom: <pb/><t>"Ge honom namnet Jisreel,</t> <t>ty när ännu en liten tid har gått</t> <t>skall jag straffa Jisreels blodskulder</t> <t>på Jehus hus</t> <t>och göra slut på kungadömet i Israel.</t>


text:
<t>Och det skall ske på den dagen</t> <t>att jag skall bryta sönder Israels båge i Jisreels dal."</t>


text:
<pb/>Gomer blev åter havande och födde en dotter. Då sade Herren till honom: <pb/><t>"Ge henne namnet Lo-Ruhama,<f>[1]</f></t> <t>ty jag skall inte mer</t> <t>förbarma mig över Israels hus,</t> <t>utan jag skall förkasta<f>[2]</f> dem.</t>


text:
<t>Men över Juda hus skall jag förbarma mig</t> <t>och jag skall frälsa dem genom HERREN, deras Gud.</t> <t>Men jag skall inte frälsa dem</t> <t>genom båge och svärd eller krig</t> <t>och inte genom hästar och ryttare."</t>


text:
Då sade han: <pb/><t>"Ge honom namnet Lo-Ammi,<f>[3]</f></t> <t>ty ni är inte mitt folk</t> <t>och jag är inte"Jag Är"<f>[4]</f> för er."</t>


text:
<t>Men antalet av Israels barn skall bli som havets sand,</t> <t>som inte kan mätas,</t> <t>ej heller räknas.</t> <t>Och det skall ske att på den plats</t> <t>där det sades till dem:</t> <t>"Ni är inte mitt folk",</t> <t>skall det sägas till dem:</t> <t>"Ni är den levande Gudens barn".</t>


text:
<t>Juda barn och Israels barn skall förenas</t> <t>och sätta ett enda huvud över sig</t> <t>och de skall dra upp ur landet.</t> <t>Ty stor skall Jisreels dag vara.</t>


text:
<pb/><t>Gå till rätta med er mor, gå till rätta.</t> <t>Ty hon är inte min hustru,</t> <t>och jag är inte hennes man.</t> <t>Må hon skaffa bort sin otukt från sig</t> <t>och sina äktenskapsbrott mellan sina bröst.</t>


text:
<t>Annars skall jag klä av henne naken,</t> <t>och låta henne stå där</t> <t>sådan hon var den dag då hon föddes.</t> <t>Jag skall göra henne lik en öken,</t> <t>låta henne bli som ett torrt land</t> <t>och låta henne dö av törst.</t>


text:
<t>Ty deras mor var en otrogen kvinna,</t> <t>hon som födde dem bedrev skamliga ting.</t> <t>Hon sade:</t> <t>"Jag vill följa efter mina älskare</t> <t>som ger mig min mat och mitt vatten,</t> <t>min ull och mitt lin,</t> <t>min olja och min dryck."</t>


text:
<t>Se, därför skall jag stänga</t> <t>din väg med törnen.</t> <t>Jag skall resa en mur framför henne,</t> <t>så att hon inte finner sina stigar.</t>


text:
<t>När hon då löper efter sina älskare,</t> <t>skall hon inte få fatt på dem.</t> <t>När hon söker dem,</t> <t>skall hon inte finna dem.</t> <t>Då skall hon säga:</t> <t>"Jag vill gå tillbaka till min förste man,</t> <t>för jag hade det bättre då än nu."</t>


text:
<t>Men hon har inte förstått,</t> <t>att det var jag som gav henne</t> <t>både säden och vinet och oljan,</t> <t>och som gav henne mycket silver,</t> <t>likaså guld, som de gjorde sin baalsbild av.</t>


text:
<t>Därför skall jag ta tillbaka min säd</t> <t>när tiden är inne,</t> <t>och mitt vin</t> <t>när stunden kommer.</t> <t>Jag skall ta bort min ull och mitt lin,</t> <t>som hon skyler sin nakenhet med.</t>


text:
<t>Nu skall jag blotta hennes blygd</t> <t>inför hennes älskares ögon,</t> <t>och ingen skall rädda henne ur min hand.</t>


text:
<t>Jag skall göra slut på all hennes fröjd,</t> <t>på hennes fester, nymånader och sabbater</t> <t>och på alla hennes högtider.</t>


text:
<t>Jag skall skövla hennes vinstockar och fikonträd,</t> <t>eftersom hon sade:</t> <t>"De är min lön</t> <t>som mina älskare har gett mig."</t> <t>Jag skall göra dem till en vildmark,</t> <t>och markens djur skall äta av dem.</t>


text:
<t>Så skall jag straffa henne för hennes baalsdagar,</t> <t>då hon tände rökelse åt baalerna</t> <t>och smyckade sig med ring och bröstspänne</t> <t>och följde efter sina älskare</t> <t>men glömde mig, säger HERREN.</t>


text:
<t>Därför skall jag locka henne bort</t> <t>och föra henne ut i öknen</t> <t>och tala till hennes hjärta.</t>


text:
<t>Sedan skall jag ge henne tillbaka hennes vingårdar</t> <t>och göra Akors dal till en hoppets port.</t> <t>Där skall hon sjunga som i sin ungdoms dagar,</t> <t>som på den dag då hon drog upp ur Egyptens land.</t>


text:
<t>Det skall ske på den dagen,</t> <t>säger HERREN,</t> <t>att du skall kalla mig: "Min man."</t> <t>och inte mer kalla mig: "Min Baal."</t>


text:
<t>Baalernas namn skall jag ta bort ur hennes mun,</t> <t>så att man inte mer skall komma ihåg deras namn.</t>


text:
<t>På den dagen skall jag för deras räkning sluta ett förbund</t> <t>med djuren på marken,</t> <t>med fåglarna under himlen och med kräldjuren på jorden.</t> <t>Båge och svärd och vad som hör till kriget</t> <t>skall jag bryta sönder och skaffa bort ur landet</t> <t>och låta dem bo i trygghet.</t>


text:
<t>Jag skall trolova dig med mig för evig tid,</t> <t>ja, jag skall trolova dig med mig</t> <t>i rättfärdighet och rätt,</t> <t>i kärlek och barmhärtighet.</t>


text:
<t>Och det skall ske på den dagen,</t> <t>att jag skall bönhöra, säger HERREN,</t> <t>jag skall bönhöra himlen,</t> <t>och den skall bönhöra jorden,</t>


text:
<t>och jorden skall bönhöra</t> <t>säden, vinet och oljan,</t> <t>och de skall bönhöra Jisreel.<f>[5]</f></t>


text:
<t>Jag skall plantera henne åt mig i landet.</t> <t>Jag skall förbarma mig över Lo-Ruhama</t> <t>och säga till Lo-Ammi: "Du är mitt folk."</t> <t>Och de skall svara: "Du är min Gud."</t>


text:
<pb/>HERREN sade till mig: "Gå och älska din hustru igen, fastän hon älskas av en annan och har begått äktenskapsbrott. Älska henne som jag, HERREN, älskar Israels barn, fastän de vänder sig till andra gudar och älskar druvkakor."<f>[6]</f>


text:
<pb/>Och jag köpte henne åt mig och gav för henne femton siklar silver och en homer och en letek korn.


text:
Jag sade till henne: "Under lång tid skall du vara hos mig. Bedriv inte otukt och ge dig inte åt någon annan man. Jag skall vara hos dig."


text:
<pb/><t>Ty under lång tid skall Israels barn bli utan kung och furste,</t> <t>utan offer och stoder och utan efod och husgudar.</t>


text:
<t>Sedan skall Israels barn vända om och söka HERREN, sin Gud,</t> <t>och David, sin kung.</t> <t>Med fruktan skall de söka HERREN</t> <t>och hans godhet i kommande dagar.</t>


text:
<pb/>Hör HERRENS ord, ni Israels barn! <pb/><t>Ty HERREN går till rätta med dem som bor i landet,</t> <t>eftersom ingen sanning och ingen kärlek</t> <t>och ingen kunskap om Gud finns i landet.</t>


text:
<t>Man svär och ljuger,</t> <t>mördar och stjäl och begår äktenskapsbrott.</t> <t>Man far våldsamt fram,</t> <t>och blodsdåd följer på blodsdåd.</t>


text:
<t>Därför sörjer landet,</t> <t>och allt som lever där tynar bort,</t> <t>både djuren på marken</t> <t>och fåglarna under himlen,</t> <t>till och med fiskarna i havet förgås.</t>


text:
<t>Ingen skall anklaga eller gå till rätta med någon annan.</t> <t>Ditt folk liknar dem som anklagar en präst.</t>


text:
<t>Du skall komma på fall om dagen,</t> <t>också profeten skall komma på fall</t> <t>tillsammans med dig om natten.</t> <t>Också din mor skall jag förgöra.</t>


text:
<t>Mitt folk går under</t> <t>i brist på kunskap.</t> <t>Eftersom du har förkastat kunskap,</t> <t>skall också jag förkasta dig,</t> <t>så att du inte längre är min präst.</t> <t>Du glömde din Guds undervisning,</t> <t>därför skall också jag glömma dina barn.</t>


text:
<t>Ju fler de blev, desto mer syndade de mot mig,</t> <t>därför skall jag förvandla deras ära till skam.</t>


text:
<t>Därför skall det gå prästen och folket lika.</t> <t>Jag skall straffa dem för deras vägar,</t> <t>och för deras gärningar skall jag vedergälla dem.</t>


text:
<t>De skall äta men inte bli mätta,</t> <t>bedriva otukt men inte föröka sig,</t> <t>ty de har upphört att hålla sig till HERREN.</t>


text:
<t>Mitt folk frågar sin avgudabild av trä till råds</t> <t>och hämtar svar från sin stav,</t> <t>ty en otuktsande har fört dem vilse,</t> <t>så att de bedriver otukt och överger sin Gud.</t>


text:
<t>På bergens toppar offrar de,</t> <t>och på höjderna tänder de rökelse</t> <t>under ekar, popplar och terebinter,</t> <t>eftersom skuggan där är så behaglig.</t> <t>Så blir era döttrar skökor</t> <t>och era sonhustrur äktenskapsbryterskor.</t>


text:
<t>Jag kan inte straffa era döttrar</t> <t>för att de är skökor</t> <t>eller era sonhustrur</t> <t>för att de är äktenskapsbryterskor,</t> <t>ty männen går själva avsides med horor</t> <t>och offrar med tempelskökor.</t> <t>Och folket, som ingenting förstår, går under.</t>


text:
<t>Om du, Israel, vill bedriva otukt,</t> <t>så låt inte Juda dra på sig skuld.</t> <t>Kom inte till Gilgal,</t> <t>gå inte upp till Bet-Aven</t> <t>och svär inte: "Så sant HERREN lever."</t>


text:
<t>Som en bångstyrig kviga spjärnar Israel emot.</t> <t>Hur skall då HERREN</t> <t>kunna föra dem i bet</t> <t>som lamm på en stor äng?</t>


text:
<t>Deras dryckenskap är omåttlig,</t> <t>hejdlöst bedriver de sin otukt.</t> <t>Landets sköldar<f>[7]</f> älskar skamliga ting.</t>


text:
<t>Men en stormvind skall fatta dem med sina vingar,</t> <t>och de skall komma på skam med sina offer.</t>


text:
<pb/>Hör detta, ni präster! Lyssna, ni av Israels hus! <pb/><t>Vänd örat till, ni som hör till kungens hus!</t> <t>Domen gäller er.</t> <t>Ty ni har varit en snara för Mispa</t> <t>och ett nät, utbrett på Tabor.</t>


text:
<t>Jag känner Efraim,</t> <t>och Israel är inte fördold för mig.</t> <t>Ty Efraim har nu blivit en sköka,</t> <t>Israel är orenad.</t>


text:
<t>Deras gärningar hindrar dem</t> <t>att vända tillbaka till sin Gud,</t> <t>ty en otuktsande bor i deras bröst,</t> <t>och HERREN känner de inte.</t>


text:
<t>Israels stolthet vittnar emot honom,</t> <t>Israel och Efraim kommer på fall</t> <t>genom sin missgärning.</t> <t>Också Juda kommer på fall med dem.</t>


text:
<t>Med får och nötboskap går de för att söka HERREN,</t> <t>men de finner honom inte.</t> <t>Han har dragit sig undan från dem.</t>


text:
<t>Mot HERREN</t> <t>har de handlat svekfullt,</t> <t>ty de har fött barn som inte är hans.</t> <t>Nu skall nymånadsfesten förtära dem och deras åkrar.</t>


text:
<t>Blås i hornet i Gibea, i trumpet i Rama,</t> <t>slå larm i Bet-Aven:</t> <t>Fienden är efter dig, Benjamin!</t>


text:
<t>Efraim skall bli ödelagt</t> <t>på straffets dag.</t> <t>Bland Israels stammar</t> <t>kungör jag vad sant är.</t>


text:
<t>Furstarna i Juda har blivit</t> <t>lika dem som flyttar råmärken.</t> <t>Över dem skall jag ösa</t> <t>min vrede som vatten.</t>


text:
<t>När Efraim såg sin sjukdom</t> <t>och Juda sitt sår,</t> <t>gick Efraim till Assur</t> <t>och sände bud till den store kungen.</t> <t>Men han kan inte hela er,</t> <t>ert sår skall inte läkas.</t>


text:
<t>Ty jag skall vara som ett lejon mot Efraim,</t> <t>som ett ungt lejon mot Juda hus.</t> <t>Jag själv river dem och går min väg,</t> <t>jag släpar bort dem och ingen kan rädda.</t>


text:
<t>Jag vill gå min väg,</t> <t>jag vill vända tillbaka till min boning,</t> <t>till dess de erkänner sin skuld</t> <t>och söker mitt ansikte.</t> <t>I nöden skall de vända sig till mig.</t>


text:
<pb/>"Kom, låt oss vända om till HERREN. <pb/><t>Ty han har rivit oss, han skall också hela oss.</t> <t>Han har slagit oss, han skall också förbinda oss.</t>


text:
<t>Han skall om två dagar på nytt göra oss levande,</t> <t>ja, på tredje dagen skall han låta oss stå upp,</t> <t>så att vi får leva inför hans ansikte.</t>


text:
<t>Låt oss lära känna HERREN,</t> <t>ja, låt oss sträva efter att lära känna honom.</t> <t>Hans uppgång är så viss som morgonrodnadens,</t> <t>och han skall komma till oss lik ett regn,</t> <t>lik ett vårregn som vattnar jorden."</t>


text:
<t>Vad skall jag ta mig till med dig, Efraim?</t> <t>Vad skall jag ta mig till med dig, Juda?</t> <t>Er kärlek är som morgondis,</t> <t>lik daggen som tidigt försvinner.</t>


text:
<t>Därför har jag utdelat mina hugg genom profeterna</t> <t>och dräpt dem genom orden från min mun.</t> <t>Så skall domen över dig stå fram i ljuset.</t>


text:
<t>Ty jag har min glädje i kärlek och inte i offer</t> <t>och i kunskap om Gud mer än i brännoffer.</t>


