# info

name: detailed_info
value:
Svenska Folkbibeln 2015
 Reviderad från Svenska Folkbibeln 98 och grundtexten.
 Gamla testamentet © 1998, 2015, Stiftelsen Svenska Folkbibeln, Stockholm
 Nya testamentet © 1996, 1998, 2015, Stiftelsen Svenska Folkbibeln, Stockholm,
 och Stiftelsen Biblicum, Ljungby


name: html_style
value:
i  { color: %COLOR_BLUE%; } 
em { color: %COLOR_BLUE%; } 
a  { text-decoration: none; } 
span.sc { font-variant: small-caps; } 
span.RTL { direction: rtl; display: inline; } 


# verses

text:
Gud kallade ljuset dag, och mörkret kallade han natt. Och det blev afton och det blev morgon, den första dagen.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Gud sade: ”Mitt i vattnet ska finnas ett valv<f>[3]</f> som skiljer vatten från vatten.”


text:
<f>ⓓ</f> Gud gjorde valvet och skilde vattnet under valvet från vattnet över valvet. Och det blev så.


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Gud sade: ”Vattnet under himlen ska samlas till en enda plats så att det torra blir synligt.” Och det blev så.


text:
<pb/>Gud sade: ”Jorden ska frambringa grönska, fröbärande örter och fruktträd, som bär frukt med frö efter sina slag på jorden.” Och det blev så.


text:
Jorden frambringade grönska, fröbärande örter efter sina slag och träd som bär frukt med frö efter sina slag. Och Gud såg att det var gott.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Gud sade: ”På himlavalvet ska finnas ljus som skiljer dagen från natten. De ska vara tecken som utmärker högtider, dagar och år,


text:
<f>ⓖ</f> Gud gjorde de två stora ljusen, det större att härska över dagen och det mindre att härska över natten, och likaså stjärnorna.


text:
<pb/>Gud sade: ”Vattnet ska vimla av levande varelser, och fåglar<f>[4]</f> ska flyga över jorden på himlavalvet.”


text:
Och Gud skapade de stora havsdjuren och alla levande varelser som rör sig och som vattnet vimlar av, alla efter deras slag, och alla bevingade fåglar efter deras slag. Och Gud såg att det var gott.


text:
<f>ⓗ</f> Gud välsignade dem och sade: ”Var fruktsamma och föröka er och uppfyll vattnet i haven. Och fåglarna ska föröka sig på jorden.”


text:
<pb/>Gud sade: ”Jorden ska frambringa levande varelser efter deras slag, boskapsdjur, kräldjur och jordens vilda djur efter deras slag.” Och det blev så.


text:
Gud gjorde jordens vilda djur efter deras slag, boskapsdjuren efter deras slag och markens alla kräldjur efter deras slag. Och Gud såg att det var gott.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Gud sade: ”Låt oss<f>[5]</f> göra människor till vår avbild, lika oss. De ska råda över havets fiskar och himlens fåglar, över boskapsdjuren och hela jorden<f>[6]</f> och alla kräldjur som rör sig på jorden.”


text:
Och Gud skapade människan till sin avbild<f>[7]</f>, till Guds avbild skapade han henne, till man och kvinna<f>[8]</f> skapade han dem.


text:
Och Gud välsignade dem och sade till dem: ”Var fruktsamma och föröka er, uppfyll jorden och lägg den under er. Råd över havets fiskar, himlens fåglar och alla djur som rör sig på jorden.”


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Och Gud sade: ”Se, jag ger er alla fröbärande örter på hela jorden och alla träd med frukt som har frö. Det ska ni ha till föda.


text:
<f>ⓚ</f> Och åt jordens alla djur, åt himlens alla fåglar och allt som krälar på jorden, allt som har liv, ger jag alla gröna örter till föda.” Och det blev så.


text:
Gud såg på allt som han hade gjort, och se, det var mycket gott. Och det blev afton och det blev morgon, den sjätte dagen.


text:
<f>ⓛ</f> På sjunde dagen hade Gud fullbordat sitt skapelseverk, och han vilade på sjunde dagen från hela det verk som han gjort.<f>[10]</f>


text:
Och Gud välsignade den sjunde dagen och helgade den, för på den dagen vilade han från hela sitt verk som han hade skapat och gjort.


text:
<pb/>Detta är himlens och jordens fortsatta historia<f>[11]</f> sedan de skapats, när HERREN<f>[12]</f> Gud hade gjort jord och himmel.


text:
<pb/>Markens alla buskar fanns ännu inte på jorden och markens alla örter hade ännu inte vuxit upp, för HERREN Gud hade inte låtit det regna på jorden och det fanns ingen människa som kunde bruka den.


text:
<f>ⓜ</f> Och HERREN Gud formade människan av jord<f>[14]</f> från marken och blåste in livsande i hennes näsa. Så blev människan en levande varelse.


text:
<pb/>HERREN Gud planterade en lustgård i Eden, österut, och satte där människan som han hade format.


text:
<f>ⓝ</f> Och HERREN Gud lät alla slags träd växa upp ur marken, ljuvliga att se på och goda att äta av. Mitt i lustgården satte han livets träd och trädet med kunskap om gott och ont.<f>[15]</f>


text:
<pb/>Från Eden<f>[16]</f> gick det ut en flod som vattnade lustgården och sedan delade sig i fyra huvudgrenar.


text:
Den första heter Pishon. Det är den som flyter runt hela landet Havila<f>[17]</f>, där det finns guld.


text:
Den tredje floden heter Tigris<f>[19]</f>. Det är den som flyter öster om Assur. Den fjärde floden är Eufrat.


text:
<f>ⓞ</f> men av trädet med kunskap om gott och ont ska du inte äta, för den dag du äter av det ska du döden dö.”


text:
<pb/><f>ⓟ</f> HERREN Gud sade: ”Det är inte bra att mannen är ensam. Jag ska göra en medhjälpare åt honom, en som är hans like<f>[20]</f>.”


text:
HERREN Gud hade format alla markens djur och himlens alla fåglar av jord. Han förde fram dem till mannen för att se vad han skulle kalla dem. Så som mannen kallade varje levande varelse, så blev dess namn.


text:
Och mannen gav namn åt alla boskapsdjur, åt himlens fåglar och markens alla vilda djur. Men åt Adam fanns ingen medhjälpare som var hans like.


text:
<pb/>Då lät HERREN Gud en tung sömn falla över mannen. När han hade somnat, tog han ut ett av hans revben<f>[21]</f> och fyllde dess plats med kött.


text:
<f>ⓠ</f> Och HERREN Gud byggde en kvinna av revbenet som han tagit från mannen och förde fram henne till honom.


text:
Då sade mannen: <pb/><t>”Äntligen! Hon är ben av mina ben<f>[22]</f></t> <t>och kött av mitt kött.</t> <t>Hon ska heta kvinna,</t> <t>för av man är hon tagen.”<f>[23]</f></t>


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Därför ska en man lämna sin far och sin mor och hålla sig till sin hustru, och de ska bli ett kött.<f>[24]</f>


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Men ormen var listigare än alla<f>[25]</f> markens djur som HERREN Gud hade gjort. Han sade till kvinnan: ”Har Gud verkligen sagt att ni inte får äta av alla träd i lustgården?”


text:
<f>ⓤ</f> men om frukten på trädet mitt i lustgården har Gud sagt: Ät inte av den och rör inte vid den, för då kommer ni att dö.”


text:
Men Gud vet att den dag ni äter av den kommer era ögon att öppnas, och ni blir som Gud med kunskap om gott och ont.”


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Och kvinnan såg att trädet var gott att äta av och en fröjd för ögat. Trädet var lockande eftersom det gav förstånd, och hon tog av frukten och åt. Hon gav också till sin man som var med henne, och han åt.


text:
<f>ⓧ</f> Då öppnades ögonen på dem båda, och de märkte att de var nakna. Och de fäste ihop fikonlöv<f>[26]</f> och gjorde sig höftskynken.


text:
<pb/>Vid kvällsbrisen hörde de HERREN Gud vandra i lustgården. Och mannen och hans hustru gömde sig för HERREN Guds ansikte bland lustgårdens träd.


text:
Han svarade: ”Jag hörde ljudet av dig<f>[27]</f> i lustgården och blev rädd eftersom jag är naken. Därför gömde jag mig.”


text:
Då sade han: ”Vem har berättat för dig att du är naken? Har du ätit av trädet som jag förbjöd dig att äta av?”


text:
<f>ⓨ</f> Då sade HERREN Gud till kvinnan: ”Vad är det du har gjort?” Kvinnan svarade: ”Ormen förledde mig och jag åt.”


text:
<pb/>Då sade HERREN Gud till ormen: <pb/><t>”Eftersom du gjort detta,</t> <t>ska du vara förbannad</t> <t>bland alla boskapsdjur</t> <t>och vilda djur.</t> <t>På din buk ska du gå,</t> <t>och jord ska du äta</t> <t>så länge du lever.</t>


text:
<t><f>ⓩ</f> Jag ska sätta fiendskap</t> <t>mellan dig och kvinnan</t> <t>och mellan din avkomma</t> <t>och hennes avkomma.</t> <t>Han ska krossa ditt huvud</t> <t>och du ska hugga honom i hälen.”<f>[28]</f> <pb/></t>


text:
<t><f>ⓐ</f> Till kvinnan sade han:</t> <t>”Jag ska göra din möda stor</t> <t>när du blir havande.</t> <t>Med smärta ska du föda</t> <t>dina barn.</t> <t>Till din man ska din åtrå vara,</t> <t>och han ska råda över dig.” <pb/></t>


text:
<t><f>ⓑ</f> Till Adam sade han:</t> <t>”Du lyssnade på din hustru</t> <t>och åt av trädet</t> <t>som jag befallde dig</t> <t>att inte äta av.</t> <t>Därför ska marken vara</t> <t>förbannad för din skull.</t> <t>Med möda ska du livnära dig</t> <t>av den så länge du lever.</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> I ditt anletes svett</t> <t>ska du äta ditt bröd</t> <t>tills du vänder åter till jorden,</t> <t>för av den är du tagen.</t> <t>Jord är du,</t> <t>och jord ska du åter bli.”</t>


text:
<pb/>HERREN Gud sade: ”Se, människan har blivit som en av oss med kunskap om gott och ont. Nu får hon inte räcka ut handen och ta även av livets träd och så äta och leva för evigt.”


text:
<f>ⓓ</f> Han drev ut människan, och öster om Edens lustgård satte han keruberna<f>[30]</f> och det flammande svärdets lågor för att bevaka vägen till livets träd.


text:
<pb/>Mannen låg med<f>[31]</f> sin hustru Eva, och hon blev havande och födde Kain. Då sade hon: ”Jag har fått<f>[32]</f> en man från HERREN<f>[33]</f>.”<f>[34]</f>


text:
<f>ⓔ</f> Även Abel bar fram sin gåva av det förstfödda i sin hjord, av djurens fett. Och HERREN såg till Abel och hans offer<f>[35]</f>,


text:
<f>ⓕ</f> Är det inte så att om du gör det som är gott, ser du frimodigt upp, men om du inte gör det som är gott, då lurar synden vid dörren. Den har begär till dig, men du ska råda över den.”


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Kain talade med sin bror Abel<f>[36]</f>, och medan de var ute på marken överföll Kain sin bror och dödade honom.


text:
Och HERREN sade till Kain: ”Var är din bror Abel?” Han svarade: ”Jag vet inte. Ska jag hålla reda på min bror?”


text:
Nu är du förbannad mer än den jord som har öppnat sin mun för att ta emot din brors blod av din hand.


text:
När du brukar jorden ska den inte längre ge dig sin gröda. Kringflackande och hemlös ska du vara på jorden.”


text:
<f>ⓘ</f> Se, i dag driver du mig bort från åkerjorden, och jag är dold för ditt ansikte. Rotlös och hemlös blir jag på jorden, och vem som helst som möter mig kan döda mig.”


text:
Men HERREN sade till honom: ”Kain ska bli hämnad sju gånger om, vem som än dödar honom.” Och HERREN satte ett tecken<f>[38]</f> på Kain så att ingen som mötte honom skulle döda honom.


text:
<pb/>Kain låg med sin hustru, och hon blev havande och födde Henok. Och Kain byggde en stad och kallade den Henok efter sin son.


text:
<pb/>Åt Henok föddes Irad, och Irad blev far till Mehujael. Mehujael blev far till Metushael, och Metushael blev far till Lemek.


text:
<pb/>Silla födde också en son, Tubal-Kain<f>[41]</f>. Han var smed och gjorde alla slags redskap av koppar och järn. Tubal-Kains syster hette Naama.


text:
<pb/>Lemek sade till sina hustrur: <pb/><t>”Ada och Silla, hör på mig!</t> <t>Ni Lemeks hustrur,</t> <t>lyssna till mina ord:</t> <t>Jag dödar en man för ett sår</t> <t>och en ung man för ett blåmärke.</t>


text:
<pb/>Adam låg återigen med sin hustru, och hon födde en son som hon gav namnet Set. Hon sade: ”Gud har gett<f>[42]</f> mig en annan avkomling i stället för Abel, eftersom Kain dödade honom.”


text:
<pb/>Också Set fick en son och han gav honom namnet Enosh. Vid den tiden började man åkalla HERRENS namn.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Detta är boken om Adams fortsatta historia. När Gud skapade människor gjorde han dem lika Gud.


text:
Till man och kvinna skapade han dem. Han välsignade dem och gav dem namnet människa den dag de skapades.


text:
Han gav honom namnet Noa, för han sade: ”Han ska trösta oss under vårt arbete och våra händers möda, när vi brukar jorden som HERREN har förbannat.”<f>[46]</f>


text:
Då sade HERREN: ”Min Ande ska inte bli kvar i<f>[48]</f> människorna för alltid på grund av deras förvillelse. De är kött<f>[49]</f> och deras tid ska vara hundratjugo år<f>[50]</f>.”


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Vid denna tid, då Guds söner<f>[51]</f> gick in till människornas döttrar och dessa födde barn åt dem, och även senare, levde våldsverkarna<f>[52]</f> på jorden. Detta var forntidens väldiga män som var så ryktbara.


text:
<pb/><f>ⓜ</f> Och HERREN såg att människornas ondska var stor på jorden och att deras hjärtans alla tankar och avsikter ständigt var alltigenom onda.


text:
HERREN sade: ”Människorna som jag har skapat ska jag utplåna från jordens yta — både människor och fyrfotadjur, kräldjur och himlens fåglar. Jag sörjer att jag har gjort dem.”


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Detta är Noas fortsatta historia. Noa var en rättfärdig man och fullkomlig bland sina samtida. Han vandrade med Gud.


text:
Gud såg på jorden, och se, den var fördärvad, eftersom alla människor<f>[53]</f> levde i fördärv på jorden.


text:
<pb/>Då sade Gud till Noa: ”Jag har bestämt mig för att göra slut på allt levande, för jorden är full av våld på grund av dem. Se, jag ska förgöra dem tillsammans med jorden.


text:
Gör dig en ark<f>[54]</f> av goferträ<f>[55]</f>, inred den med kamrar och bestryk den med jordbeck<f>[56]</f> både på insidan och utsidan.


text:
Så ska du göra arken: Den ska vara trehundra alnar lång, femtio alnar bred och trettio alnar hög.<f>[57]</f>


text:
Högst upp ska du göra en öppning för ljuset, en aln hög, runt hela arken. En dörr till arken ska du sätta på sidan. Du ska inreda den så att den får en undervåning, en mellanvåning och en övervåning.


text:
<pb/>Se, jag ska låta floden<f>[58]</f> komma med vatten över jorden för att förgöra alla varelser under himlen som har livsande. Allt på jorden ska förgås.


text:
Men med dig vill jag upprätta mitt förbund. Du ska gå in i arken med dina söner, din hustru och dina sonhustrur.


text:
Av allt levande, av alla varelser, ska du föra in ett par i arken för att de ska överleva tillsammans med dig. Hankön och honkön ska det vara.


text:
Av fåglarna efter deras slag, av fyrfotadjuren efter deras slag och av alla kräldjur på marken efter deras slag ska ett par av varje slag gå in till dig för att förbli vid liv.


text:
Och du ska ta med dig all slags föda, sådant som kan ätas, och samla i förråd. Det ska tjäna som mat för dig och dem.”


text:
<pb/>HERREN sade till Noa: ”Gå in i arken med hela din familj. Dig har jag nämligen funnit rättfärdig inför mig i detta släkte.


text:
Av alla rena fyrfotadjur<f>[59]</f> ska du ta med dig sju par, hanne och hona, men av sådana fyrfotadjur som inte är rena ett par, hanne och hona,


text:
likaså av himlens fåglar sju par, hanne och hona, för att en avkomma ska leva vidare över hela jorden.


text:
Om sju dagar ska jag låta det regna på jorden i fyrtio dagar och fyrtio nätter, och jag ska utplåna från jorden alla varelser som jag har gjort.”


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Det år då Noa var sexhundra år, på sjuttonde dagen i andra månaden, bröt alla det stora djupets källor fram, himlens fönster öppnades,


text:
Just den dagen gick Noa in i arken tillsammans med sina söner Sem, Ham och Jafet, sin hustru och sina tre sonhustrur.


text:
De hade med sig alla djur efter deras slag: vilda djur och boskapsdjur, kräldjur som rör sig på jorden och fåglar, alla flygande varelser.


text:
De som gick in var hanne och hona av allt levande, så som Gud hade befallt Noa. <pb/>Och HERREN stängde igen om honom.


text:
<pb/>Floden kom över jorden i fyrtio dagar, och vattnet steg och lyfte arken så att den höjde sig över jorden.


text:
Och vattnet bredde ut sig mer och mer över jorden, tills det täckte alla höga berg under hela himlen.


text:
<pb/>Då dog allt levande på jorden: fåglar och boskapsdjur, vilda djur och alla smådjur som rörde sig på jorden, likaså alla människor.


text:
<f>ⓟ</f> Alla levande varelser på jordens yta utplånades, både människor och fyrfotadjur, kräldjur och himlens fåglar. De utplånades från jorden. Bara Noa och de som var med honom i arken räddades.<f>[61]</f>


text:
<pb/>Men Gud tänkte på Noa och på alla vilda djur och alla boskapsdjur som var med honom i arken, och han lät en vind gå fram över jorden, så att vattnet sjönk undan.


text:
Vattnet fortsatte att minska fram till den tionde månaden. Första dagen i den månaden blev bergstopparna synliga.


text:
Sedan lät han en duva<f>[63]</f> flyga ut för att få se om vattnet hade sjunkit undan från jordens yta.


text:
Men duvan hittade ingen plats där hon kunde vila sin fot utan kom tillbaka till honom i arken, eftersom vatten täckte hela jorden. Då räckte Noa ut handen och tog in duvan till sig i arken.


text:
Mot kvällen kom hon tillbaka till honom, och se, då hade hon ett friskt olivlöv i näbben. Noa förstod då att vattnet hade sjunkit undan från jorden.


text:
Men han väntade ännu sju dagar innan han lät duvan flyga ut igen. Då kom hon inte mer tillbaka till honom.


text:
<pb/>Det sexhundraförsta året, på första dagen i den första månaden, hade vattnet torkat bort från jorden. Då tog Noa av taket på arken och såg att jordytan hade torkat.


text:
<f>ⓠ</f> Låt alla de djur, allt levande som du har hos dig, gå med dig, både fåglar och fyrfotadjur och alla kräldjur som rör sig på marken, så att de växer till och blir fruktsamma och förökar sig på jorden.”


text:
Och alla fyrfotadjur och kräldjur, alla fåglar och alla djur som rör sig på jorden, alla efter sina slag, gick ut ur arken.


text:
<pb/>Noa byggde ett altare åt HERREN och tog av alla rena fyrfotadjur och av alla rena fåglar och offrade brännoffer på altaret.


text:
<f>ⓡ</f> När HERREN kände den ljuvliga doften, sade han till sig själv: ”Härefter ska jag inte mer förbanna marken för människans skull, för hennes hjärtas tankar är onda ända från ungdomen. Jag ska aldrig mer döda allt levande så som jag nu har gjort.


text:
<pb/><t>Så länge jorden består</t> <t>ska sådd och skörd,</t> <t>köld och värme,</t> <t>sommar och vinter,</t> <t>dag och natt</t> <t>aldrig upphöra.”</t>


text:
<pb/><f>ⓢ</f> Gud välsignade Noa och hans söner och sade till dem: ”Var fruktsamma, föröka er och uppfyll jorden.


text:
Fruktan och skräck för er ska komma över alla djur på jorden och alla fåglar under himlen, över allt som krälar på marken och över alla fiskar i havet. De är givna i er hand.


text:
<f>ⓣ</f> Allt som rör sig och lever ska ni ha till föda. Så som jag har gett er de gröna örterna ger jag er nu allt detta.


text:
Och för ert eget blod, alltså ert liv, ska jag kräva räkenskap. Jag ska utkräva det av alla djur, och likaså av människorna. Av var och en som dödar sin broder ska jag utkräva den människans liv.


text:
<pb/><t><f>ⓥ</f> Den som spiller människoblod,</t> <t>hans blod ska utgjutas</t> <t>av människor,</t> <t>för Gud har gjort människan</t> <t>till sin avbild.</t>


text:
och med alla levande varelser som är hos er: fåglar, boskapsdjur och jordens alla vilda djur, alla som har gått ut ur arken, alla djur på jorden.


text:
<f>ⓦ</f> Jag ska upprätta mitt förbund med er: Aldrig mer ska allt liv utrotas genom flodens vatten. Aldrig mer ska en flod komma och fördärva jorden.”


text:
<pb/>Och Gud sade: ”Detta är tecknet på det förbund som jag för all framtid sluter med er och med alla levande varelser hos er:


text:
ska jag tänka på mitt förbund, det som har slutits mellan mig och er och alla levande varelser, allt liv, och vattnet ska inte mer bli en flod som utplånar allt liv.


text:
När bågen syns i skyn och jag ser på den, ska jag tänka på det eviga förbundet mellan Gud och alla levande varelser, allt liv på jorden.”


text:
Och Gud sade till Noa: ”Detta är tecknet på det förbund som jag har upprättat mellan mig och allt liv på jorden.”


text:
Men Sem och Jafet tog en mantel och lade den på sina axlar, gick baklänges in och täckte över sin fars nakna kropp. De vände bort ansiktet så att de inte såg sin fars nakenhet.


text:
<pb/>Han sade vidare: <pb/><t>”Välsignad är HERREN, Sems Gud!</t> <t>Och Kanaan ska bli hans slav.</t>


text:
<t>Gud ska utvidga Jafet<f>[66]</f>,</t> <t>han ska bo i Sems tält.</t> <t>Och Kanaan ska bli deras slav.”</t>


text:
<pb/><f>ⓧ</f> Detta är Noas söners fortsatta historia, Sems, Hams och Jafets.<f>[67]</f> Åt dem föddes söner efter floden.


text:
<pb/>Jafets söner var Gomer<f>[68]</f>, Magog<f>[69]</f>, Madaj<f>[70]</f>, Javan<f>[71]</f>, Tubal<f>[72]</f>, Meshek<f>[73]</f> och Tiras<f>[74]</f>.


text:
Javans söner var Elisha<f>[78]</f> och Tarshish<f>[79]</f>, kitteerna<f>[80]</f> och dodaneerna<f>[81]</f>.


text:
Från dessa har folken i hedningarnas kustområden spritt ut sig i sina länder, alla med sitt språk i sina stammar och folk.


text:
Söner till Kush var Seba<f>[86]</f>, Havila<f>[87]</f>, Sabta<f>[88]</f>, Raama<f>[89]</f> och Sabteka<f>[90]</f>. Raamas söner var Saba<f>[91]</f> och Dedan<f>[92]</f>.


text:
Han var en väldig jägare inför HERREN. Därför brukar man säga: ”En väldig jägare inför HERREN som Nimrod.”


text:
<pb/>Misrajim blev far till ludeerna<f>[95]</f>, anameerna<f>[96]</f>, lehabeerna<f>[97]</f>, naftuheerna<f>[98]</f>,


text:
patroseerna<f>[99]</f>, kasluheerna<f>[100]</f>, den stam som filisteerna härstammar från, och kaftoreerna<f>[101]</f>.


text:
arvadeerna<f>[110]</f>, semareerna<f>[111]</f> och hamateerna<f>[112]</f>. Senare utbredde sig kananeernas släkter ytterligare


text:
så att deras område sträckte sig från Sidon mot Gerar ända till Gaza och mot Sodom, Gomorra, Adma och Sebojim<f>[113]</f> ända till Lasha.


text:
<pb/>Söner föddes också åt Sem, Jafets äldre bror, och han blev stamfar till alla Eber<f>[114]</f>s söner.


text:
<pb/>Sems söner var Elam<f>[115]</f>, Assur<f>[116]</f>, Arpakshad<f>[117]</f>, Lud<f>[118]</f> och Aram<f>[119]</f>.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Men åt Eber föddes två söner. Den ene hette Peleg<f>[121]</f>, för under hans tid blev jorden uppdelad. Hans bror hette Joktan<f>[122]</f>.


text:
<pb/><f>ⓑ</f> Detta var Noas söners stammar efter deras släktled i deras folk. Från dem har folken utbrett sig på jorden efter floden.


text:
Men när människorna bröt upp och drog österut, fann de en lågslätt i Shinars land och bosatte sig där.


text:
De sade till varandra: ”Kom, så slår vi tegel<f>[125]</f> och bränner det!” Teglet använde de som sten, och som murbruk använde de jordbeck.


text:
Och de sade: ”Kom, så bygger vi oss en stad och ett torn med spetsen uppe i himlen<f>[126]</f>! Låt oss göra oss ett namn, så att vi inte sprids ut över hela jorden.”


text:
HERREN sade: ”Se, de är ett enda folk och de har ett enda språk. Detta är deras första tilltag, och härefter ska ingenting vara omöjligt för dem vad de än beslutar sig för.


text:
Den fick namnet Babel, eftersom HERREN där förbistrade<f>[127]</f> hela jordens språk, och därifrån spred han ut dem över hela jorden.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Detta är Sems fortsatta historia. När Sem var 100 år blev han far till Arpakshad, två år efter floden.


text:
<pb/>Detta är Teras fortsatta historia. Tera blev far till Abram, Nahor och Haran. Och Haran blev far till Lot.


text:
Abram och Nahor tog sig hustrur. Abrams hustru hette Saraj, och Nahors hustru hette Milka.<f>[129]</f> Hon var dotter till Haran, som var far till Milka och Jiska.


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Och Tera tog med sig sin son Abram och sin sonson Lot, Harans son, och sin sonhustru Saraj, som var hustru till hans son Abram. De drog tillsammans ut från det kaldeiska Ur för att bege sig till Kanaans land. Men när de kom till Harran<f>[130]</f> bosatte de sig där.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> HERREN sade till Abram: ”Gå ut från ditt land och din släkt och din fars hus och bege dig till det land som jag ska visa dig.<f>[131]</f>


text:
Där ska jag göra dig till ett stort folk. Jag ska välsigna dig och göra ditt namn stort, och du ska bli en välsignelse.


text:
<f>ⓖ</f> Jag ska välsigna dem som välsignar dig och förbanna den som förbannar dig. I dig ska jordens alla släkten bli välsignade<f>[132]</f>.”


text:
<pb/>Abram gav sig i väg som HERREN hade sagt till honom, och Lot gick med honom. Abram var sjuttiofem år<f>[133]</f> när han lämnade Harran.


text:
Han tog med sig sin hustru Saraj och sin brorson Lot, alla ägodelar och allt det folk<f>[134]</f> de skaffat sig i Harran och gav sig av mot Kanaans land. <pb/>När de kom till Kanaans land


text:
fortsatte Abram in i landet ända till Shekems<f>[135]</f> område, till Mores terebint<f>[136]</f>. På den tiden bodde kananeerna i landet.


text:
<f>ⓗ</f> Och HERREN uppenbarade sig för Abram och sade: ”Åt dina efterkommande ska jag ge detta land.” Då byggde han ett altare åt HERREN som hade uppenbarat sig för honom.


text:
<f>ⓘ</f> Därifrån drog han vidare till berget öster om Betel och slog upp sitt tält med Betel i väster och Ai i öster. Där byggde han ett altare åt HERREN och åkallade HERRENS namn.


text:
<pb/>Men det blev svält<f>[137]</f> i landet, och Abram flyttade ner till Egypten för att bo där som främling, eftersom svälten var svår i landet.


text:
När han närmade sig Egypten, sade han till sin hustru Saraj: ”Jag vet ju att du är en vacker kvinna.


text:
När egyptierna får se dig kommer de att säga: Hon är hans hustru! Och så dödar de mig men låter dig leva.


text:
<f>ⓙ</f> Säg därför att du är min syster, så går det bra för mig för din skull och jag får leva tack vare dig.”


text:
Och det gick bra för Abram för hennes skull. Han fick får, kor och åsnor, tjänare och tjänarinnor, åsneston och kameler.


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Men HERREN lät farao och hans hus drabbas av svåra plågor för Abrams hustru Sarajs skull.


text:
Då kallade farao till sig Abram och sade: ”Vad har du gjort mot mig! Varför berättade du inte för mig att hon är din hustru?


text:
Varför sade du: Hon är min syster, så att jag tog henne till hustru? Här har du din hustru. Ta henne och gå!”


text:
<pb/>Så bröt Abram upp från Egypten och begav sig till Negev med sin hustru och allt han ägde, och Lot var med honom.


text:
<f>ⓛ</f> Han färdades från lägerplats till lägerplats<f>[138]</f>, från Negev ända till Betel, platsen där hans tält hade stått förut mellan Betel och Ai


text:
och landet kunde inte livnära dem där de bodde i samma område. De hade så mycket boskap att de inte kunde bo tillsammans,


text:
och det uppstod tvister mellan Abrams och Lots herdar. Dessutom bodde kananeerna och perisseerna i landet vid den tiden.


text:
Då sade Abram till Lot: ”Inte ska det vara någon tvist mellan mig och dig eller mellan mina herdar och dina. Vi är ju bröder.


text:
Ligger inte hela landet öppet för dig? Skilj dig från mig. Vill du åt vänster så går jag åt höger, och vill du åt höger så går jag åt vänster.”


text:
<pb/>Lot<f>[139]</f> lyfte blicken och såg hela Jordanslätten, som överallt var rik på vatten. Innan HERREN ödelade Sodom och Gomorra<f>[140]</f> var den nämligen som en HERRENS lustgård, som Egyptens land, ända till Soar.


text:
Och Lot valde hela Jordanslätten åt sig själv. Han bröt upp och drog österut, och de skildes från varandra.


text:
Abram bodde kvar i Kanaans land, och Lot bodde i städerna på slätten och drog med sina tält ända bort mot Sodom.


text:
<pb/>HERREN sade till Abram efter att Lot hade skilt sig från honom: ”Lyft din blick och se dig omkring från den plats där du står, mot norr och söder, öster och väster.


text:
<f>ⓞ</f> Och jag ska låta dem bli som stoftet på jorden. Om någon kan räkna stoftet på jorden ska också dina efterkommande kunna räknas.


text:
<pb/>Abram flyttade då sina tält och kom till Mamres terebintlund vid Hebron. Där bosatte han sig och byggde ett altare åt HERREN.


text:
<pb/>Vid den tid då Amrafel var kung i Shinar,<f>[141]</f> Arjok kung i Ellasar, Kedorlaomer<f>[142]</f> kung i Elam och Tidal kung över Gojim,


text:
förde dessa kungar krig mot Sodoms kung Bera, Gomorras kung Birsha, Admas kung Shinab, Sebojims kung Shemeber samt kungen i Bela, det vill säga Soar.


text:
Under det fjortonde året kom Kedorlaomer tillsammans med kungarna som var på hans sida, och de slog rafaeerna i Ashterot-Karnajim, suseerna i Ham, emeerna i Shave-Kirjatajim<f>[143]</f>


text:
Sedan vände de om och kom till En-Mishpat, det vill säga Kadesh, och erövrade hela amalekiternas land. De slog också amoreerna som bodde i Hasason-Tamar.<f>[145]</f>


text:
<pb/>Sodoms kung drog då ut tillsammans med Gomorras kung, Admas kung, Sebojims kung och kungen i Bela, det vill säga Soar. De ställde upp sig till strid mot dem i Siddimsdalen,


text:
mot Elams kung Kedorlaomer, Gojims kung Tidal, Shinars kung Amrafel och Ellasars kung Arjok — fyra kungar mot fem.


text:
<pb/>Men Siddimsdalen var full av jordbecksgropar<f>[146]</f>. Sodoms och Gomorras kungar flydde och föll då ner i dem. De andra flydde till bergsbygden.


text:
<pb/>Men en som lyckats fly kom och berättade detta för Abram, hebrén. Han bodde vid amorén Mamres terebintlund. Mamre var bror till Eshkol och Aner, och de var i förbund med Abram.


text:
<pb/>När Abram hörde att hans släkting var tillfångatagen lät han sina mest erfarna män rycka ut, trehundraarton män som var födda i hans hus, och de förföljde fienderna ända till Dan.


text:
Han delade upp sitt folk och överföll dem med sina tjänare om natten, slog dem och förföljde dem ända till Hoba norr om Damaskus


text:
och tog tillbaka all egendom. Sin släkting Lot och hans ägodelar tog han också tillbaka, liksom kvinnorna och det övriga folket.


text:
<pb/>När Abram hade kommit tillbaka efter att ha slagit Kedorlaomer och kungarna som var med honom, gick Sodoms kung ut för att möta honom i Shavedalen, det vill säga Kungadalen.<f>[147]</f>


text:
<pb/><f>ⓟ</f> Och Melkisedek,<f>[148]</f> kungen i Salem, lät bära ut bröd och vin. Han var präst åt Gud den Högste,


text:
och han välsignade Abram och sade: <pb/><t>”Välsignad vare Abram</t> <pb/>av Gud den Högste<f>[149]</f>, <pb/><t>skapare av himmel och jord!</t>


text:
<t>Och välsignad vare</t> <t>Gud den Högste,</t> <pb/>som gett dina fiender i din hand!” <pb/>Och Abram gav honom tionde av allt.


text:
Men Abram svarade Sodoms kung: ”Jag lyfter min hand till HERREN, till Gud den Högste, skapare av himmel och jord:


text:
Jag vill inte ta ens en tråd eller en sandalrem eller något annat av det som är ditt. Du ska inte kunna säga: Jag har gjort Abram rik.


text:
Jag vill inte ha något, det räcker med vad mina män har ätit och mina följeslagares andel. Aner, Eshkol och Mamre ska få sin del.”


text:
<pb/>Därefter kom HERRENS ord till Abram i en syn. Han sade: ”Var inte rädd, Abram. Jag är din sköld. Din lön ska bli mycket stor.”


text:
Men Abram sade: ”Herre Gud<f>[151]</f>, vad ska du ge mig? Jag går ju bort barnlös<f>[152]</f>, och arvinge till mitt hus är Elieser från Damaskus.”


text:
Och Abram fortsatte: ”Se, mig har du inte gett någon avkomling. Så det blir en av mitt husfolk som ärver mig.”


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Men HERRENS ord kom till honom: ”Det är inte han som ska ärva dig. En som kommer från din egen kropp ska bli din arvinge.”


text:
<f>ⓡ</f> Sedan förde han honom ut och sade: ”Se upp mot himlen och räkna stjärnorna, om du kan räkna dem.” Och han sade till honom: ”Så ska din avkomma bli.”<f>[153]</f>


text:
<pb/>Sedan sade han till honom: ”Jag är HERREN, som har fört dig ut från det kaldeiska Ur för att ge dig detta land till arvedel.”


text:
Då sade han till honom: ”Hämta åt mig en treårig kviga, en treårig get, en treårig bagge, en turturduva och en ung duva.”


text:
<f>ⓣ</f> Han hämtade alla dessa åt honom, styckade dem mitt itu och lade styckena mot varandra. Men fåglarna styckade han inte.


text:
<pb/>När solen höll på att gå ner föll en tung sömn över Abram. Då kom skräck och ett stort mörker över honom.


text:
<f>ⓤ</f> Och HERREN sade till Abram: ”Du ska veta att dina efterkommande ska bo som främlingar i ett land som inte är deras där man ska göra dem till slavar och förtrycka dem i fyrahundra år.<f>[155]</f>


text:
<pb/><f>ⓧ</f> När solen hade gått ner och det blivit alldeles mörkt, syntes en rykande ugn med en brinnande fackla som gick fram mellan köttstyckena<f>[156]</f>.


text:
<f>ⓨ</f> På den dagen slöt HERREN ett förbund med Abram och sade: ”Åt dina efterkommande ska jag ge detta land, från Egyptens flod<f>[157]</f> ända till den stora floden, floden Eufrat:


text:
<pb/>Abrams hustru Saraj hade inte fött några barn åt honom. Men hon hade en egyptisk slavinna som hette Hagar<f>[158]</f>.


text:
Och Saraj sade till Abram: ”Se, HERREN har gjort mig ofruktsam. Gå in till min slavinna. Kanske kan jag få barn genom henne<f>[159]</f>.” Och Abram lyssnade till Sarajs ord.


text:
När Abram hade bott tio år i Kanaans land<f>[160]</f>, tog hans hustru Saraj sin egyptiska slavinna Hagar och gav henne till hustru åt sin man Abram.


text:
Han gick in till Hagar och hon blev havande. Men när hon märkte att hon var havande, började hon förakta sin husmor.


text:
<pb/>Då sade Saraj till Abram: ”Den kränkning jag utsätts för ska komma över dig. Jag lade själv min slavinna i din famn, men när hon märkte att hon var havande började hon förakta mig. HERREN får döma mellan mig och dig.”


text:
Abram sade till Saraj: ”Se, din slavinna är i din hand. Gör med henne som du finner bäst.” När Saraj då bestraffade henne, flydde hon bort från henne.


text:
<pb/>Men HERRENS ängel fann henne vid en vattenkälla i öknen, den källa som ligger vid vägen till Shur.


text:
Han sade: ”Hagar, Sarajs slavinna, varifrån kommer du och vart går du?” Hon svarade: ”Jag är på flykt från min husmor Saraj.”


text:
Och HERRENS ängel fortsatte: ”Jag ska göra dina efterkommande så talrika att man inte kan räkna dem.”


text:
Sedan sade HERRENS ängel till henne: <pb/><t>”Se, du är havande,</t> <t>och du ska föda en son.</t> <t>Du ska kalla honom Ismael<f>[161]</f>,</t> <t>för HERREN har hört</t> <t>hur du har lidit.</t>


text:
<t><f>ⓐ</f> Han ska vara som en vildåsna.</t> <t>Hans hand ska vara mot alla</t> <t>och allas hand mot honom.</t> <t>Och han ska bo mitt emot<f>[162]</f></t> <t>alla sina bröder.”</t>


text:
<pb/>Och hon gav ett namn åt HERREN som hade talat med henne. Hon sade: ”Du är den Gud som ser mig”, för hon tänkte: ”Har jag här fått se en skymt av honom som ser mig?”


text:
<pb/>När Abram var nittionio år<f>[165]</f> uppenbarade sig HERREN för honom och sade: ”Jag är Gud den Allsmäktige<f>[166]</f>. Vandra inför mig och var fullkomlig.


text:
<f>ⓓ</f> Därför ska du inte mer heta Abram, utan ditt namn ska vara Abraham,<f>[167]</f> för jag har gjort dig till far för många folk.<f>[168]</f>


text:
<pb/>Och jag ska upprätta mitt förbund mellan mig och dig och dina efterkommande från släkte till släkte, ett evigt förbund. Jag ska vara din Gud och dina efterkommandes Gud.


text:
Det land där du bor som främling, hela Kanaans land, ska jag ge åt dig och dina efterkommande som egendom för evigt. Och jag ska vara deras Gud.”


text:
<pb/>Sedan sade Gud till Abraham: ”Du ska hålla mitt förbund, du och dina efterkommande från släkte till släkte.


text:
<f>ⓔ</f> Och detta är det förbund mellan mig och dig och dina efterkommande som ni ska hålla: Alla av manligt kön hos er ska omskäras<f>[169]</f>.


text:
I generation efter generation ska ni omskära alla av manligt kön bland er när de är åtta dagar gamla, både den som är född i huset och den som köpts för pengar från främmande folk och som inte är din ättling.


text:
Den som är född i ditt hus och den som du köpt för pengar ska omskäras. Mitt förbund ska vara på ert kött som ett evigt förbund.


text:
Men en oomskuren, en av manligt kön som inte fått förhuden bortskuren, han ska utrotas från sitt folk. Han har brutit mitt förbund.”


text:
<pb/>Och Gud sade till Abraham: ”Din hustru Saraj ska du inte mer kalla Saraj, utan hennes namn ska vara Sara.<f>[170]</f>


text:
<f>ⓕ</f> Jag ska välsigna henne och ge dig en son också med henne. Jag ska välsigna henne så att folkslag och kungar över folk ska komma från henne.”


text:
Då föll Abraham ner på sitt ansikte, men han log<f>[171]</f> och sade för sig själv: ”Ska det födas barn åt en man som är hundra år? Och ska Sara föda barn, hon som är nittio år?”


text:
<f>ⓖ</f> Men Gud sade: ”Nej, din hustru Sara ska föda en son åt dig, och du ska ge honom namnet Isak. Jag ska upprätta mitt förbund med honom, som ett evigt förbund med hans avkomma efter honom.


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Men också när det gäller Ismael har jag hört din bön. Jag ska välsigna honom och göra honom fruktsam och föröka honom mycket. Han ska bli far till tolv hövdingar, och jag ska göra honom till ett stort folk.


text:
<f>ⓘ</f> Men mitt förbund ska jag upprätta med Isak, honom som Sara ska föda åt dig vid denna tid nästa år.”


text:
<pb/>Samma dag tog Abraham sin son Ismael och alla som var födda i hans hus och alla som var köpta för pengar, alla av manligt kön bland hans husfolk, och skar bort deras förhud så som Gud hade sagt till honom.


text:
Och alla männen i hans hus, både de som var födda i huset och de som var köpta för pengar från främmande folk, blev omskurna tillsammans med honom.


text:
<pb/>HERREN uppenbarade sig för Abraham vid Mamres terebintlund, där han satt vid tältöppningen när dagen var som hetast.


text:
<f>ⓙ</f> Han såg upp, och se, tre män stod framför honom. När han fick syn på dem, skyndade han ut från tältöppningen för att möta dem. Han bugade sig till jorden


text:
Jag ska också hämta lite bröd så att ni kan styrka er innan ni går vidare, när ni nu har vägen förbi er tjänare.” De sade: ”Ja, gör som du sagt.”


text:
<pb/>Abraham skyndade sig in i tältet till Sara och sade: ”Skynda dig, ta tre sea-mått fint mjöl!<f>[173]</f> Knåda det och baka brödkakor.”


text:
Själv sprang Abraham bort till boskapen och tog en späd och fin ungkalv och gav den åt sin tjänare, som skyndade sig att laga till den.


text:
Sedan tog han gräddmjölk, sötmjölk och kalven han låtit laga till och satte fram det åt dem. Och han stod hos dem under trädet medan de åt.


text:
<f>ⓚ</f> Då sade han: ”Jag kommer tillbaka till dig nästa år vid denna tid, och se, då ska din hustru Sara ha en son.” Detta hörde Sara där hon stod i tältöppningen bakom honom.<f>[174]</f>


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Men Abraham och Sara var gamla och hade nått hög ålder, och Sara hade inte längre det som kvinnor brukar ha.


text:
<f>ⓜ</f> Sara log inom sig och tänkte: ”Ska jag få känna åtrå när jag är utsliten och min herre är gammal?”


text:
<f>ⓝ</f> Skulle något vara omöjligt för HERREN? Vid den bestämda tiden nästa år kommer jag tillbaka till dig, och då ska Sara ha en son.”


text:
<f>ⓞ</f> Abraham ska ju bli ett stort och mäktigt folk, och i honom ska jordens alla folk bli välsignade.


text:
<f>ⓟ</f> Jag har utvalt honom för att han ska befalla sina barn och efterkommande att hålla sig till HERRENS väg och handla rätt och rättfärdigt, så att HERREN kan uppfylla sina löften till Abraham.”


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Sedan sade HERREN: ”Ropet över Sodom och Gomorra är starkt och deras synd är mycket svår.


text:
Därför tänker jag gå ner och se om de har gjort så som i ropet som har nått mig. Om det inte är så, vill jag veta det.”


text:
Kanske finns det femtio rättfärdiga i staden. Ska du då utplåna den och inte skona orten för de femtio rättfärdigas skull som finns där?


text:
<f>ⓡ</f> Aldrig att du skulle göra så, att låta den rättfärdige dö med den ogudaktige. Då skulle den rättfärdige få det som den ogudaktige. Aldrig! Skulle inte han som är hela jordens domare göra det som är rätt?”


text:
HERREN sade: ”Om jag finner femtio rättfärdiga inne i Sodom, ska jag skona hela orten för deras skull.”


text:
<pb/><f>ⓢ</f> Abraham tog åter till orda och sade: ”Jag har vågat tala till Herren trots att jag är stoft och aska.


text:
Kanske fattas det fem i de femtio rättfärdiga. Ska du då på grund av dessa fem förgöra hela staden?” Han svarade: ”Om jag finner fyrtiofem där, ska jag inte förgöra den.”


text:
<pb/>Men Abraham fortsatte att tala till honom: ”Kanske finns det fyrtio där.” Han svarade: ”För dessa fyrtios skull ska jag inte göra det.”


text:
<pb/>Då sade han: ”Herre, bli inte vred om jag talar en gång till. Kanske finns det trettio där.” Han svarade: ”Om jag finner trettio där, ska jag inte göra det.”


text:
<pb/>Men han sade: ”Jag har vågat tala till Herren. Kanske finns det tjugo där.” Han svarade: ”För dessa tjugos skull ska jag inte förgöra den.”


text:
<pb/>Då sade han: ”Herre, bli inte vred om jag talar bara en sista gång: Kanske finns det tio där.” Han svarade: ”För dessa tios skull ska jag inte förgöra den.”


text:
<pb/>På kvällen kom de två änglarna till Sodom, och Lot satt då i Sodoms port.<f>[175]</f> När Lot fick se dem reste han sig för att möta dem, och han föll ner med ansiktet mot jorden


text:
<f>ⓣ</f> och sade: ”Mina herrar, kom med till er tjänares hus. Tvätta era fötter och stanna över natten. Sedan kan ni fortsätta er färd tidigt i morgon.” De svarade: ”Nej, vi stannar på torget<f>[176]</f> över natten.”


text:
Men han bad dem så enträget att de vek av och kom in i hans hus. Han ordnade en festmåltid åt dem och bakade osyrat bröd<f>[177]</f>, och de åt.


text:
<pb/>Innan de hade lagt sig omringades huset av männen i staden, Sodoms män, både unga och gamla, allt folket utan undantag.


text:
<f>ⓤ</f> De ropade på Lot och sade till honom: ”Var är männen som kom till dig i natt? Skicka ut dem till oss så att vi får ligga med<f>[178]</f> dem.”


text:
Jag har två döttrar som aldrig har legat med någon man. Låt mig skicka ut dem till er, så kan ni göra vad ni vill med dem. Gör bara inte något mot de här männen, eftersom de har kommit i skydd under mitt tak.”


text:
<pb/>Men de svarade: ”Flytta på dig!” De sade vidare: ”Han har kommit hit som främling, och nu vill han bli vår domare! Nu ska vi göra mer ont mot dig än mot dem.” Och de trängde sig med våld mot Lot och stormade fram för att spränga dörren.


text:
Männen utanför huset slog de med blindhet, både små och stora, så att de förgäves försökte finna dörren.


text:
<pb/>Sedan sade de till Lot: ”Har du några mer här? Någon svärson, söner, döttrar eller någon annan i staden som tillhör dig? För bort dem från den här platsen,


text:
<f>ⓦ</f> för vi ska förgöra den. Deras rop har blivit så starkt inför HERREN att HERREN har sänt oss hit för att förgöra den.”


text:
<pb/>Då gick Lot ut och talade med sina svärsöner, de som skulle få hans döttrar, och sade: ”Bryt upp! Ta er ut från den här platsen, för HERREN tänker förgöra staden.” Men hans svärsöner trodde att han skämtade.


text:
<pb/>När gryningen kom skyndade änglarna på Lot och sade: ”Bryt upp, ta med dig din hustru och dina båda döttrar som är här, så att du inte går under genom stadens synd.”


text:
<f>ⓧ</f> När Lot dröjde tog männen hans hand, hans hustrus hand och hans båda döttrars händer, för HERREN ville skona honom. De förde ut honom, och först när de var utanför staden släppte de honom.


text:
<pb/>När de hade fört ut dem, sade en av dem: ”Fly för livet! Se dig inte tillbaka och stanna inte någonstans på slätten. Fly till bergen så att du inte går under.”


text:
Din tjänare har ju funnit nåd för dina ögon, och du har visat din stora godhet mot mig genom att rädda mitt liv. Men jag kan inte fly upp till bergen, för då kan olyckan hinna ifatt mig så att jag dör.


text:
Se, staden där borta ligger nära. Det är lätt att fly dit och den är liten. Låt mig fly dit, så att jag får leva. Den är ju så liten.”


text:
<pb/>Då svarade han honom: ”Jag ska göra som du vill också i det här. Jag ska inte omstörta staden du talar om.


text:
<f>ⓨ</f> Men skynda dig att fly dit, för jag kan inte göra något förrän du är där.” Därför fick staden namnet Soar<f>[179]</f>.


text:
<f>ⓩ</f> Då lät HERREN svavel och eld<f>[180]</f> regna ner från himlen, från HERREN, över Sodom och Gomorra.


text:
och såg ner över Sodom och Gomorra och hela slättlandet. Då såg han rök stiga upp från landet, som röken från en smältugn.


text:
När Gud ödelade städerna på slätten tänkte han på Abraham och lät Lot komma undan förödelsen, när han omstörtade<f>[181]</f> städerna där Lot hade bott.


text:
<pb/>Lot drog ut från Soar upp till bergsbygden och bosatte sig där med sina båda döttrar, för han vågade inte bo kvar i Soar. Han bodde med sina båda döttrar i en grotta.


text:
Då sade den äldre till den yngre: ”Vår far är gammal och det finns ingen man i landet som kan gå in till oss som man gör överallt på jorden.


text:
Kom, vi ser till att vår far dricker vin, och sedan ligger vi med honom så att vi får barn genom vår far.”


text:
Så gav de sin far vin att dricka den natten, och den äldre gick in och låg med honom. Han märkte inte när hon lade sig och inte heller när hon steg upp.


text:
<pb/>Nästa dag sade den äldre till den yngre: ”Jag låg med far i natt. Nu ser vi till att han dricker vin i natt också, och sedan går du in och ligger med honom så att vi får barn genom vår far.”


text:
Så gav de sin far vin att dricka också den natten, och den yngre låg med honom. Han märkte inte när hon lade sig och inte heller när hon steg upp.


text:
Den yngre födde också en son som hon gav namnet Ben-Ammi. Han är stamfar till de nuvarande ammoniterna.<f>[182]</f>


text:
<pb/>Abraham bröt upp därifrån och flyttade till Negev. Där uppehöll han sig mellan Kadesh och Shur, och han bodde en tid i Gerar<f>[183]</f>.


text:
<f>ⓑ</f> Och Abraham sade om sin hustru Sara att hon var hans syster. Då sände Abimelek, kungen i Gerar, bud och hämtade Sara till sig.


text:
<pb/>Men Gud kom till Abimelek i en dröm om natten och sade till honom: ”Du kommer att dö på grund av den kvinna du tagit, för hon är hustru till en annan man.”


text:
Men Abimelek hade inte rört henne och han svarade: ”Herre, ska du döda även rättfärdiga människor<f>[184]</f>?


text:
Har han inte själv sagt till mig: Hon är min syster? Och hon sade själv: Han är min bror. Jag har gjort det med uppriktigt hjärta och rena händer.”


text:
<pb/>Då sade Gud till honom i drömmen: ”Ja, jag vet att du har gjort det med uppriktigt hjärta, och det var också jag som hindrade dig från att synda mot mig. Därför lät jag dig inte röra henne.


text:
<f>ⓒ</f> Men ge nu mannen hans hustru tillbaka, för han är en profet. Han ska be för dig så att du får leva. Om du inte ger tillbaka henne, ska du veta att du själv och alla som tillhör dig kommer att döden dö.”


text:
<pb/>Tidigt nästa morgon steg Abimelek upp och kallade till sig alla sina tjänare och berättade allt för dem. Männen blev mycket förskräckta.


text:
Abimelek kallade på Abraham och sade till honom: ”Vad har du gjort mot oss? Och vad har jag gjort för synd mot dig, eftersom du har dragit en så stor synd över mig och mitt rike? Du har gjort sådant mot mig som ingen borde göra.”


text:
<pb/><f>ⓓ</f> Abraham svarade: ”Jag tänkte att på det här stället fruktar man nog inte Gud. De kommer att döda mig för min hustrus skull.


text:
Och hon är verkligen min syster, dotter till min far men inte till min mor, och hon blev min hustru.


text:
Men när Gud sände mig på vandring bort från min fars hus sade jag till henne: Visa mig din kärlek så att du överallt vi kommer säger att jag är din bror.”


text:
<pb/>Då tog Abimelek får och kor, tjänare och tjänarinnor och gav till Abraham. Han gav honom också tillbaka hans hustru Sara.


text:
Och till Sara sade han: ”Jag ger din bror tusen siklar silver<f>[185]</f>. Det är en försoningsgåva för dig inför allt ditt folk, så att du får upprättelse inför alla.”


text:
<pb/>Och Abraham bad till Gud, och Gud botade Abimelek och hans hustru och hans slavinnor så att de kunde föda barn igen.


text:
HERREN hade nämligen gjort alla kvinnor i Abimeleks hus ofruktsamma för Abrahams hustru Saras skull.


text:
<pb/><f>ⓔ</f> HERREN såg till Sara så som han hade lovat, och HERREN gjorde med Sara som han hade sagt.


text:
Sara blev havande och födde en son åt Abraham på hans ålderdom, just vid den tid som Gud hade sagt honom.


text:
Och hon sade: ”Vem hade kunnat säga Abraham att Sara skulle amma barn? Men nu har jag fött en son på hans ålderdom!”


text:
<pb/>Barnet växte och blev avvant, och på dagen då Isak avvandes<f>[187]</f> ordnade Abraham en stor fest.


text:
Men när Sara såg att den egyptiska kvinnans son hånskrattade, den son som Hagar hade fött åt Abraham,


text:
<f>ⓖ</f> sade hon till Abraham: ”Driv ut den där slavinnan och hennes son! Den där slavinnans son ska inte dela arvet med min son, med Isak.”


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Men Gud sade till Abraham: ”Ta inte illa vid dig för pojkens och din slavinnas skull. Lyd Sara i allt hon säger till dig, för det är genom Isak som din avkomma ska räknas.<f>[188]</f>


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Tidigt nästa morgon tog Abraham bröd och en lädersäck med vatten och gav det till Hagar. Han lade det på hennes axlar<f>[189]</f> och lät henne gå tillsammans med pojken. Hon gav sig i väg och irrade omkring i Beer-Shebas öken.


text:
och gick och satte sig en bit bort, på ett bågskotts avstånd. Hon tänkte: ”Jag orkar inte se på när pojken dör.” Där satt hon en bit bort och grät högljutt.<f>[190]</f>


text:
<pb/>Då hörde Gud pojkens röst, och Guds ängel ropade till Hagar från himlen och sade till henne: ”Hur är det, Hagar? Var inte rädd! Gud har hört pojkens rop där han ligger.


text:
Och Gud öppnade hennes ögon, så att hon fick syn på en brunn med vatten. Hon gick dit och fyllde sin lädersäck med vatten och gav pojken att dricka.


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Vid den tiden kom Abimelek med sin befälhavare Pikol och sade till Abraham: ”Gud är med dig i allt du gör.


text:
Lova mig nu med ed inför Gud att du inte sviker mig eller mina barn och efterkommande, utan visar samma godhet mot mig och det land där du bor som främling som jag har visat dig.”


text:
Abimelek svarade: ”Jag vet inte vem som har gjort det. Själv har du ingenting sagt, och jag har inte hört något om det förrän i dag.”


text:
Han svarade: ”Dessa sju lamm ska du ta emot av mig som ett vittnesbörd om att det är jag som har grävt brunnen.”


text:
<pb/>Och de slöt förbund vid Beer-Sheba, och därefter bröt Abimelek och hans befälhavare Pikol upp och återvände till filisteernas land<f>[194]</f>.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> En tid därefter satte Gud Abraham på prov. Han sade till honom: ”Abraham!” Han svarade: ”Ja, här är jag.”


text:
<f>ⓜ</f> Då sade han: ”Ta din son Isak, din ende son<f>[195]</f> som du älskar, och gå till Moria land<f>[196]</f> och offra honom<f>[197]</f> där som brännoffer på ett berg som jag ska visa dig.”


text:
<pb/>Tidigt nästa morgon sadlade Abraham sin åsna och tog med två av sina tjänare och sin son Isak. Sedan han huggit ved till brännoffer, gav han sig i väg mot platsen dit Gud hade sagt åt honom att gå.


text:
Han sade då till sina tjänare: ”Stanna här med åsnan. Jag och pojken<f>[198]</f> går dit bort för att tillbe. Sedan kommer vi tillbaka till er.”


text:
<pb/>Abraham tog veden till brännoffret och lade den på sin son Isak. Själv tog han elden och kniven, och de gick båda tillsammans.


text:
Isak sade till sin far Abraham: ”Far!” Han svarade: ”Jag är här, min son.” Han sade: ”Vi har eld och ved, men var är lammet till brännoffret?”


text:
Abraham svarade: ”Gud kommer att utse åt sig lammet till brännoffret, min son.” Så fortsatte de sin vandring tillsammans.


text:
<pb/>När de kom fram till den plats som Gud hade sagt till Abraham, byggde han ett altare där och gjorde i ordning veden. Sedan band han sin son Isak<f>[199]</f> och lade honom på altaret ovanpå veden.


text:
<f>ⓝ</f> Då sade han: ”Lyft inte din hand mot pojken och gör inte något mot honom. Nu vet jag att du fruktar Gud, när du inte ens har undanhållit mig din ende son.”


text:
<pb/>Abraham såg sig omkring och fick då syn på en bagge bakom sig som hade fastnat med hornen i ett snår. Abraham gick dit och tog baggen och offrade den som brännoffer i stället för sin son.


text:
Och Abraham kallade platsen <e>Herren förser</e><f>[200]</f>. I dag säger man: <e>Berget där Herren förser</e>.


text:
<f>ⓞ</f> ”Jag svär vid mig själv, säger HERREN: Eftersom du har gjort detta och inte undanhållit mig din ende son,


text:
<f>ⓟ</f> ska jag välsigna dig rikligt och göra dina efterkommande talrika som stjärnorna på himlen och som sanden på havets strand, och din avkomma ska inta sina fienders portar.


text:
<f>ⓠ</f> I din avkomma ska jordens alla folk bli välsignade, <f>[201]</f> därför att du lyssnade till min röst.”


text:
<pb/>Sedan vände Abraham tillbaka till sina tjänare, och de bröt upp och gick tillsammans till Beer-Sheba. Och Abraham bodde i Beer-Sheba.


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Sedan berättade man för Abraham och sade: Också Milka har fött barn åt din bror Nahor:


text:
Hon dog i Kirjat-Arba, det vill säga Hebron i Kanaans land. Och Abraham kom för att sörja Sara och gråta över henne.


text:
<f>ⓢ</f> ”Jag är en främling och gäst hos er. Ge mig en egen gravplats hos er, så att jag kan begrava min döda.”


text:
”Hör på oss, herre. Du är en Guds furste bland oss. Begrav din döda i den förnämsta av våra gravar. Ingen av oss ska vägra att ge dig sin grav, så att du kan begrava din döda där.”


text:
och sade till dem: ”Om ni verkligen vill låta mig begrava min döda, så lyssna på mig och lägg ett ord för mig hos Efron, Sohars son,


text:
så att han ger mig grottan i Makpela som tillhör honom och som ligger vid utkanten av hans mark. Jag vill att han ger mig den mot full betalning som egen gravplats bland er.”


text:
<pb/>Men Efron satt där bland hetiterna. Och hetiten Efron svarade Abraham inför alla hetiterna som hade kommit till stadsporten:


text:
”Nej, min herre, lyssna på mig. Jag ger dig fältet. Grottan som finns där skänker jag dig också. Jag ger den till dig inför mitt folk. Begrav din döda.”


text:
och sade till Efron inför folket: ”Jag ber dig, lyssna på mig. Jag betalar vad marken är värd. Ta emot det av mig och låt mig begrava min döda där.”


text:
”Min herre, lyssna på mig. En bit mark värd fyrahundra siklar<f>[204]</f> silver, vad betyder det mellan mig och dig? Begrav du din döda.”


text:
Abraham lyssnade på Efron och vägde upp åt honom summan som han nämnt inför hetiterna, fyrahundra siklar silver, gångbart i handel<f>[205]</f>.


text:
<pb/>Så överläts Efrons mark i Makpela vid Mamre åt Abraham, hela markstycket, både grottan som fanns där och alla träd runt omkring på området.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Därefter begravde Abraham sin hustru Sara i grottan vid fältet i Makpela mitt emot Mamre, det vill säga Hebron i Kanaans land.


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Då sade Abraham till den äldste tjänaren<f>[206]</f> i sitt hus, den som hade ansvar för allt som Abraham ägde: ”Lägg din hand under min höft<f>[207]</f>.


text:
Lova mig med ed vid HERREN, himlens Gud och jordens Gud, att du inte tar en hustru åt min son från döttrarna till kananeerna som jag bor ibland,


text:
<pb/>Tjänaren sade till honom: ”Men om kvinnan inte vill följa med mig till det här landet, ska jag då föra din son tillbaka till det land som du har kommit ifrån?”


text:
<f>ⓥ</f> HERREN, himlens Gud som har tagit mig från min fars hus och från det land där jag föddes, han som har talat till mig och gett mig sin ed och sagt: ’Åt dina efterkommande ska jag ge detta land’, han ska sända sin ängel framför dig, så att du kan hämta en hustru åt min son därifrån.


text:
Men om kvinnan inte vill följa med dig, är du fri från denna ed till mig. För bara inte min son tillbaka dit!”


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Tjänaren tog sedan tio av sin herres kameler<f>[208]</f> och gav sig i väg med alla slags dyrbara gåvor från sin herre. Han styrde sin färd mot Nahors stad i Aram-Naharajim<f>[209]</f>.


text:
Där lät han kamelerna lägga sig ner vid en vattenbrunn utanför staden. Det var nu kväll, den tid då kvinnorna brukade komma ut och hämta vatten.


text:
Och han bad: ”HERRE, min herre Abrahams Gud, låt mig få framgång i dag och visa nåd mot min herre Abraham.


text:
Om jag ber en flicka: Räck mig din kruka så att jag får dricka, och hon svarar: Drick! Jag ger vatten åt dina kameler också, låt henne då vara den du har bestämt åt din tjänare Isak. På så sätt ska jag veta att du har visat godhet mot min herre.”


text:
<pb/><f>ⓧ</f> Och det blev så att innan han hade slutat tala, se, då kom Rebecka<f>[210]</f> ut med sin kruka på axeln. Hon var dotter till Betuel som var son till Milka, Abrahams bror Nahors hustru.


text:
Det var en mycket vacker flicka, en ung kvinna som inte haft någon man.<f>[211]</f> Hon gick ner till källan och fyllde sin kruka och steg sedan upp igen.


text:
När hon hade gett honom att dricka sade hon: ”Jag ska ösa upp vatten åt dina kameler också, tills de alla har fått dricka.”


text:
Hon skyndade sig att tömma sin kruka i vattenhon och sprang sedan tillbaka till brunnen för att ösa upp vatten. Hon öste så upp vatten åt alla hans kameler.


text:
<pb/>Mannen iakttog henne under tystnad, för han ville veta om HERREN hade gjort hans resa framgångsrik eller inte.


text:
När alla kamelerna hade druckit tog mannen fram en näsring av guld som vägde en halv sikel och två guldarmband som vägde tio siklar,<f>[212]</f>


text:
och sade: ”Lovad är HERREN, min herre Abrahams Gud, som inte har tagit sin nåd och trofasthet från min herre! HERREN har lett mig på vägen hem till min herres släkt.”


text:
Han hade nämligen sett näsringen och armbanden som hans syster bar, och när han hörde sin syster berätta vad mannen sagt till henne gick han ut till mannen som stod hos kamelerna vid källan.


text:
Han sade: ”Kom in, du HERRENS välsignade! Varför står du härute? Jag har gjort huset i ordning och det finns plats för kamelerna.”


text:
<pb/>Så kom mannen till hennes hem, och man lastade av kamelerna och tog fram halm och foder åt dem och vatten till att tvätta hans och hans följeslagares fötter.


text:
Man satte fram mat åt honom, men han sade: ”Jag vill inte äta förrän jag har framfört mitt ärende.” Laban sade: ”Säg det!”


text:
HERREN har välsignat min herre rikligt, och han har blivit en mäktig man. Han har gett honom får och kor, silver och guld, tjänare och tjänarinnor, kameler och åsnor.


text:
Min herres hustru Sara har fött min herre en son på sin ålderdom, och honom har han gett allt han äger.


text:
<pb/>Nu har min herre bundit mig med ed och sagt: Du får inte ta en hustru åt min son bland döttrarna till kananeerna i landet där jag bor,


text:
Han svarade: HERREN, som jag har vandrat inför, ska sända sin ängel med dig. Han ska göra din resa framgångsrik, så att du kan hämta en hustru åt min son från min släkt, från min fars hus.


text:
Först när du kommer till min släkt blir du löst från eden. Även om de vägrar att ge henne åt dig är du fri från eden till mig.


text:
<pb/>Så kom jag i dag till källan, och jag sade: HERRE, min herre Abrahams Gud, om du vill, låt den resa jag gör bli framgångsrik!


text:
Jag står nu här vid vattenkällan. Om det kommer en ung kvinna för att hämta vatten och jag säger till henne: Låt mig få dricka lite vatten ur din kruka,


text:
och hon svarar mig: Drick du, jag öser upp åt dina kameler också, låt det då vara den kvinna som HERREN har utsett åt min herres son.


text:
<pb/>Innan jag hade slutat att säga så för mig själv, kom Rebecka ut med sin kruka på axeln och gick ner till källan för att hämta vatten. Då sade jag till henne: Låt mig få dricka!


text:
Hon lyfte snabbt ner sin kruka från axeln och sade: Drick, och jag ska ge dina kameler vatten också. Då drack jag, och hon gav kamelerna vatten också.


text:
Så jag frågade henne: Vems dotter är du? Hon svarade: Jag är dotter till Betuel, Nahors son, som föddes åt honom av Milka. <pb/>Då satte jag ringen i hennes näsa och armbanden på hennes armar.


text:
Sedan böjde jag mig ner och tillbad HERREN och lovade HERREN, min herre Abrahams Gud, som hade fört mig på rätt väg för att få en dotter från min herres släkt åt hans son.


text:
Om ni vill visa min herre kärlek och trofasthet så säg mig det. Om inte, så säg mig det, så att jag kan vända mig åt något annat håll, höger eller vänster.”


text:
<pb/>Då sade Laban och Betuel: ”Detta är från HERREN. Vi kan inte säga någonting till dig, varken ont eller gott.


text:
Se, där står Rebecka framför dig. Ta med henne och gå, så att hon kan bli hustru åt din herres son som HERREN har sagt.”


text:
Sedan tog tjänaren fram silversmycken, guldsmycken och kläder och gav till Rebecka. Han gav också hennes bror och mor dyrbara gåvor.


text:
Och han och hans följeslagare åt och drack och stannade sedan över natten. <pb/>Men på morgonen när de hade stigit upp, sade han: ”Låt mig nu fara till min herre.”


text:
Men både Rebeckas bror och hennes mor sade: ”Låt flickan stanna hos oss några dagar, tio eller så. Sedan kan du fara.”


text:
Men han svarade dem: ”Håll mig inte kvar när HERREN nu har gjort min resa framgångsrik. Låt mig gå. Jag vill resa hem till min herre.”


text:
De kallade till sig Rebecka och frågade henne: ”Vill du följa med den här mannen?” Hon svarade: ”Ja.”


text:
<f>ⓩ</f> Och de välsignade Rebecka och sade till henne: <pb/><t>”Av dig, vår syster, ska komma</t> <t>tusen gånger tiotusen.</t> <t>Din avkomma ska inta</t> <t>sina fienders portar!”</t>


text:
<pb/>Så bröt Rebecka upp med sina tjänsteflickor. De red på kamelerna och följde med mannen. Och tjänaren tog med sig Rebecka och reste sin väg.


text:
och frågade tjänaren: ”Vem är den mannen som kommer emot oss på fältet?” Tjänaren svarade ”Det är min herre.” Då tog hon sin slöja<f>[213]</f> och dolde sig.


text:
<f>ⓑ</f> Sedan förde Isak in henne i sin mor Saras tält, och han tog Rebecka till sig. Hon blev hans hustru och han älskade henne. Så blev Isak tröstad i sorgen efter sin mor.


text:
Jokshan blev far till Saba och Dedan, och Dedans söner var ashureerna, letusheerna och leummeerna<f>[215]</f>.


text:
Men åt sönerna till sina bihustrur gav han gåvor, och medan han ännu levde sände han bort dem från sin son Isak, österut till Österlandet.


text:
Sedan gav han upp andan och dog i en god ålder, gammal och mätt på livet, och samlades till sitt folk.


text:
Hans söner Isak och Ismael begravde honom i grottan i Makpela mitt emot Mamre, på marken som tillhört hetiten Efron, Sohars son.


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Efter Abrahams död välsignade Gud hans son Isak. Och Isak bosatte sig vid Beer-Lahaj-Roi.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Detta är Ismaels, Abrahams sons, fortsatta historia. Han föddes åt Abraham av Hagar, Saras egyptiska slavinna.


text:
<f>ⓖ</f> Och detta är namnen på Ismaels söner i den ordning de föddes: Nebajot, Ismaels förstfödde, vidare Kedar, Adbeel, Mibsam,<f>[217]</f>


text:
Dessa var Ismaels söner och detta var sönernas namn i deras byar och tältläger, tolv furstar för deras stammar.


text:
<pb/>Ismaels ålder blev hundratrettiosju år<f>[218]</f>. Därefter gav han upp andan och dog och samlades till sitt folk.


text:
<f>ⓗ</f> Hans ättlingar bodde i områdena från Havila ända till Shur<f>[219]</f> öster om Egypten, där vägen går mot Assyrien. De slog sig ner mitt emot<f>[220]</f> alla sina bröder.


text:
och Isak var fyrtio år<f>[221]</f> gammal när han tog Rebecka till hustru, dotter till aramén Betuel från Paddan-Aram och syster till aramén Laban.


text:
Isak bad till HERREN för sin hustru Rebecka, eftersom hon inte kunde få barn. Och HERREN bönhörde honom så att hans hustru Rebecka blev havande.


text:
<pb/>Men barnen bråkade mycket med varandra i hennes moderliv. Då sade hon: ”Om det blir så här, varför drabbar det mig?<f>[222]</f>” Och hon gick för att fråga HERREN.


text:
<f>ⓙ</f> HERREN svarade henne: <pb/><t>”Två folk finns i ditt moderliv,</t> <t>två folkstammar</t> <t>ska gå skilda vägar ur ditt sköte.</t> <t>Det ena folket ska bli</t> <t>starkare än det andra,</t> <t>och den äldre ska tjäna den yngre<f>[223]</f>.”</t>


text:
Den som kom fram först var rödhårig och hade som en hårmantel över hela kroppen. De gav honom namnet Esau<f>[224]</f>.


text:
<f>ⓚ</f> Sedan kom hans bror fram, och hans hand höll om Esaus häl. Därför fick han namnet Jakob<f>[225]</f>. Isak var sextio år<f>[226]</f> när de föddes.


text:
<pb/>Pojkarna växte upp, och Esau blev en skicklig jägare som höll till ute i markerna. Jakob däremot blev en stillsam man som höll till vid tälten.


text:
Han sade till Jakob: ”Låt mig få äta av det röda, det röda där, för jag är helt utmattad.” Därav fick han namnet Edom<f>[227]</f>.


text:
<f>ⓛ</f> Jakob sade: ”Ge mig din ed på det först.” Han gav honom sin ed och sålde sin förstfödslorätt till Jakob.


text:
Och Jakob gav honom bröd och linssoppa. Han åt och drack, reste sig och gick. Så lite värdesatte Esau sin förstfödslorätt.


text:
<pb/><f>ⓜ</f> Det blev svält i landet igen, efter den första svältperioden som hade inträffat på Abrahams tid<f>[229]</f>. Isak begav sig då till filisteernas kung Abimelek<f>[230]</f> i Gerar.


text:
Där uppenbarade HERREN sig för honom och sade: ”Dra inte ner till Egypten utan bo kvar i det land som jag säger dig.


text:
Stanna som främling här i landet. Jag ska vara med dig och välsigna dig, för jag ska ge dig och dina efterkommande alla dessa landområden, och jag ska hålla den ed som jag gett din far Abraham.


text:
<f>ⓝ</f> Jag ska göra dina efterkommande talrika som stjärnorna på himlen, och jag ska ge dina efterkommande alla dessa landområden. Och i din avkomma ska jordens alla folk bli välsignade<f>[231]</f>,


text:
eftersom Abraham lyssnade till min röst och tog vara på det jag förordnat: mina befallningar, föreskrifter och lagar.”


text:
<f>ⓞ</f> När männen på orten frågade om hans hustru, sade han: ”Hon är min syster”, för han var rädd för att säga: ”min hustru”. Han tänkte: ”Männen här på platsen kan slå ihjäl mig för Rebeckas skull, eftersom hon är så vacker.”


text:
<pb/>Men när han hade varit där en längre tid, hände det att filisteernas kung Abimelek tittade ut genom fönstret och fick se Isak kela med sin hustru Rebecka.


text:
Abimelek kallade till sig Isak och sade: ”Hon är ju din hustru! Hur kunde du säga att hon är din syster?” Isak svarade honom: ”Jag tänkte att jag annars kunde bli dödad för hennes skull.”


text:
Då sade Abimelek: ”Vad har du gjort mot oss? Hur lätt kunde inte någon i vårt folk ha legat med din hustru? Och då hade du dragit skuld över oss.”


text:
<f>ⓟ</f> Sedan befallde Abimelek hela folket: ”Den som rör den här mannen eller hans hustru ska straffas med döden.”


text:
<f>ⓠ</f> Alla brunnar som hans fars tjänare hade grävt medan hans far Abraham levde, fyllde filisteerna igen med jord.


text:
<pb/>Isak grävde på nytt fram de vattenbrunnar som hade grävts på hans far Abrahams tid men fyllts igen av filisteerna efter Abrahams död. Och han gav dem samma namn som hans far hade gett dem.


text:
<pb/>Herdarna från Gerar började då tvista med Isaks herdar och sade: ”Vattnet är vårt!” Därför gav han brunnen namnet<f>[235]</f> Esek, eftersom de hade grälat med honom.


text:
Därefter grävde Isaks tjänare en annan brunn, men de började tvista om den också. Då gav han den namnet Sitna.


text:
Sedan bröt han upp därifrån och grävde ännu en brunn. Den tvistade de inte om. Därför gav han den namnet Rehobot och sade: ”Nu har HERREN gett oss utrymme så att vi kan växa<f>[236]</f> här i landet.”


text:
<f>ⓡ</f> Den natten uppenbarade sig HERREN för honom och sade: ”Jag är din far Abrahams Gud. Var inte rädd! Jag är med dig, och jag ska välsigna dig och göra din avkomma talrik för min tjänare Abrahams skull”.


text:
<f>ⓢ</f> Då byggde han ett altare där och åkallade HERRENS namn och slog upp sitt tält. Och Isaks tjänare grävde där en brunn.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Abimelek kom till honom från Gerar tillsammans med sin vän Ahussat och sin befälhavare Pikol.


text:
De svarade: ”Vi har tydligt sett att HERREN är med dig. Därför tänkte vi att vi borde ge varandra en ed och sluta förbund:


text:
Du ska inte göra oss något ont, liksom vi inte har ofredat dig utan bara gjort dig gott och låtit dig gå i frid. Du är nu välsignad av HERREN.”


text:
De steg upp tidigt nästa morgon och svor varandra eden. Sedan sände Isak i väg dem, och de gick ifrån honom i frid.


text:
<pb/>Samma dag kom Isaks tjänare och berättade för honom om brunnen som de grävt och sade till honom: ”Vi har funnit vatten.”


text:
<pb/><f>ⓥ</f> När Esau var fyrtio år<f>[238]</f> tog han till hustrur Judit, dotter till hetiten Beeri, och Basemat, dotter till hetiten Elon.


text:
<pb/>När Isak hade blivit gammal<f>[239]</f> och hans ögon var så svaga att han inte kunde se, kallade han till sig sin äldste son Esau och sade till honom: ”Min son.” Han svarade honom: ”Jag är här.”


text:
Ta därför dina jaktredskap, ditt koger och din båge, och gå ut i markerna och skjut något vilt åt mig.


text:
Laga sedan åt mig något gott som jag tycker om och bär in det till mig, så att jag får äta och sedan välsigna dig innan jag dör.”


text:
<pb/>Rebecka hörde vad Isak sade till sin son Esau. När Esau gick ut i markerna för att skjuta något vilt att ta hem,


text:
Skaffa något vilt och laga åt mig något gott som jag kan äta. Sedan ska jag välsigna dig inför HERREN innan jag dör.


text:
Gå till hjorden och hämta två fina killingar, så ska jag laga något gott av dem åt din far, något som han tycker om.


text:
Tänk om far rör vid mig? Då blir jag en bedragare i hans ögon och drar förbannelse över mig i stället för välsignelse.”


text:
Men hans mor sade till honom: ”Den förbannelsen får komma över mig, min son. Hör bara vad jag säger och gå och hämta killingarna åt mig.”


text:
<pb/>Då gick han och hämtade dem och tog dem till sin mor, och hon lagade en god rätt som hans far tyckte om.


text:
Sedan tog Rebecka fram sin äldste son Esaus högtidskläder, som hon hade inne hos sig, och satte dem på sin yngste son Jakob.


text:
Jakob sade till sin far: ”Jag är Esau, din förstfödde. Jag har gjort som du sade till mig. Sätt dig upp och ät av mitt vilt, så att du kan välsigna mig.”


text:
Men Isak sade till sin son: ”Hur kunde du finna det så snart, min son?” Han svarade: ”HERREN din Gud sände det i min väg.”


text:
<pb/>Då sade Isak till Jakob: ”Kom hit, min son, och låt mig få röra vid dig och känna om du är min son Esau eller inte.”


text:
Jakob gick då fram till sin far Isak, och han rörde vid honom och sade: ”Rösten är Jakobs, men händerna är Esaus.”


text:
Han kände inte igen honom, för händerna var håriga som hans bror Esaus händer. Han tänkte nu välsigna honom,


text:
Då sade han: ”Bär hit maten, min son, så att jag kan äta av viltet och välsigna dig.” <pb/>Jakob bar fram den till honom och han åt. Och han räckte honom vin och han drack.


text:
När han då gick fram och kysste honom, kände han lukten av hans kläder. Han välsignade honom och sade: <pb/><t>”Doften av min son</t> <t>är som doften av en mark</t> <t>som HERREN har välsignat.</t>


text:
<t>Gud ska ge dig av himlens dagg</t> <t>och av jordens fruktbarhet,</t> <t>säd och vin i riklig mängd.</t>


text:
<t><f>ⓨ</f> Folk ska tjäna dig</t> <t>och folkslag falla ner för dig.</t> <t>Var en herre över dina bröder,</t> <t>din mors söner</t> <t>ska falla ner för dig.</t> <t>Förbannad den som förbannar dig</t> <t>och välsignad</t> <t>den som välsignar dig!”</t>


text:
<pb/>När Isak hade gett Jakob sin välsignelse och Jakob just hade gått ut från honom, kom hans bror Esau hem från jakten.


text:
Också han lagade en god rätt och bar in den till sin far och sade: ”Nu kan far sätta sig upp och äta av sin sons vilt och sedan välsigna honom.”


text:
<pb/>Då blev Isak mycket förskräckt och sade: ”Vem var då jägaren som kom med sitt vilt till mig? Jag åt av allt innan du kom och jag välsignade honom. Välsignad kommer han också att bli.”


text:
<f>ⓩ</f> Då sade Esau: ”Heter han inte Jakob!<f>[240]</f> Och nu har han bedragit mig två gånger! Han tog min förstfödslorätt och nu tog han min välsignelse också.” <pb/>Och han frågade: ”Har du ingen välsignelse kvar för mig?”


text:
Isak sade då till Esau: ”Se, jag har satt honom till herre över dig och gett honom alla hans bröder till tjänare, och försett honom med säd och vin. Vad ska jag då göra för dig, min son?”


text:
<f>ⓐ</f> Esau sade till sin far: ”Var det den enda välsignelse du hade, far? Välsigna mig också, far!” Och han började storgråta.


text:
Då svarade hans far Isak honom: <pb/>”Se, fjärran från jordens fruktbarhet <pb/><t>ska din boning vara,</t> <t>och utan dagg från himlen där ovan.</t>


text:
<t><f>ⓑ</f> Av ditt svärd ska du leva</t> <t>och din bror ska du tjäna.</t> <t>Men när du blir rastlös<f>[241]</f></t> <t>ska du slita hans ok<f>[242]</f></t> <t>från din nacke.”</t>


text:
<pb/>Esau fylldes av hat mot Jakob på grund av välsignelsen som hans far hade gett Jakob. Han sade till sig själv: ”Snart kommer tiden då vi ska sörja vår far. Då ska jag döda min bror Jakob.”


text:
<pb/>När det berättades för Rebecka vad hennes äldre son Esau hade sagt, skickade hon efter sin yngre son Jakob och sade till honom: ”Din bror Esau tänker hämnas på dig och döda dig.


text:
<f>ⓓ</f> När din bror inte är arg på dig längre och han har glömt vad du gjort mot honom, då ska jag skicka bud och hämta dig därifrån. Varför skulle jag mista er båda<f>[243]</f> på en och samma dag?”


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Sedan sade Rebecka till Isak: ”Jag är trött på livet på grund av de hetitiska kvinnorna<f>[244]</f>. Om Jakob tar sig en hustru bland landets kvinnor, en hetitiska som dessa, vad ska jag då leva för?”


text:
<pb/>Då kallade Isak till sig Jakob och välsignade honom och sade till honom: ”Du ska inte ta någon av Kanaans döttrar till hustru.


text:
<f>ⓕ</f> Bryt upp och bege dig till Paddan-Aram<f>[245]</f>, till din morfar Betuels hus. Ta dig en hustru därifrån, någon av döttrarna till din morbror Laban.


text:
Gud den Allsmäktige ska välsigna dig och göra dig fruktsam och föröka dig så att du blir många folk.


text:
<f>ⓖ</f> Han ska ge Abrahams välsignelse åt dig och dina efterkommande, så att du får inta det land som Gud gav åt Abraham, det land där du nu bor som främling.”


text:
<pb/>Så sände Isak i väg Jakob, och han begav sig till Paddan-Aram, till aramén Laban, som var son till Betuel och bror till Rebecka, Jakobs och Esaus mor.


text:
<pb/>Esau såg att Isak hade välsignat Jakob och sänt honom till Paddan-Aram för att hämta en hustru därifrån. Han hade välsignat honom och befallt honom: ”Du ska inte ta en hustru bland Kanaans döttrar.”


text:
<f>ⓗ</f> Därför gick han till Ismael och tog Mahalat till hustru, utöver de hustrur han redan hade. Hon var dotter till Ismael, Abrahams son, och syster till Nebajot.


text:
Han kom till en plats där han måste stanna över natten, eftersom solen hade gått ner. Och han tog en av stenarna på platsen för att ha under huvudet och lade sig att sova.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Då hade han en dröm. Han såg en stege<f>[246]</f> rest på jorden. Den nådde ända upp till himlen, och Guds änglar steg upp och ner<f>[247]</f> på den.


text:
Och se, HERREN stod ovanför den<f>[248]</f> och sade: ”Jag är HERREN, din far Abrahams Gud och Isaks Gud. Det land där du ligger ska jag ge åt dig och dina efterkommande.


text:
<f>ⓙ</f> Din avkomma ska bli som stoftet på jorden och du ska utbreda dig åt väster och öster, norr och söder. Genom dig och din avkomma ska jordens alla släkten bli välsignade<f>[249]</f>.


text:
<f>ⓚ</f> Och se, jag är med dig och ska bevara dig vart du än går, och jag ska föra dig tillbaka till detta land. Jag ska inte överge dig förrän jag har gjort vad jag lovat dig.”


text:
<pb/>När Jakob vaknade upp ur sömnen, sade han: ”HERREN är verkligen på denna plats och jag visste det inte.”


text:
<f>ⓛ</f> Han greps av fruktan och sade: ”Hur helig är inte denna plats! Det måste vara Guds boning, här är himlens port.”


text:
<f>ⓜ</f> Tidigt på morgonen steg Jakob upp, och han tog stenen som han hade vilat sig mot och reste den till en stod<f>[250]</f> och hällde olja över den.


text:
<pb/>Jakob gav ett löfte och sade: ”Om Gud är med mig och bevarar mig på denna resa som jag gör och ger mig bröd att äta och kläder att ta på mig,


text:
<f>ⓞ</f> Och stenen som jag har rest till en stod ska bli ett Guds hus, och av allt som du ger mig ska jag ge dig tionde.”


text:
<f>ⓟ</f> Där fick han se en brunn på fältet, och vid den låg tre fårhjordar. Ur den brunnen brukade man nämligen ge hjordarna vatten. Stenen<f>[252]</f> som låg över brunnens öppning var stor.


text:
Därför brukade man först samla alla hjordarna där och sedan rulla bort stenen från öppningen till brunnen och ge fåren vatten. Därefter lade man tillbaka stenen på sin plats över brunnens öppning.


text:
<f>ⓠ</f> Då sade han till dem: ”Känner ni Laban, Nahors son<f>[253]</f>?” ”Honom känner vi”, svarade de.


text:
Han frågade dem vidare: ”Är det väl med honom?” De svarade: ”Ja, det är väl. Och där kommer hans dotter Rakel med fåren<f>[254]</f>.”


text:
Jakob sade: ”Det är ju fortfarande full dag, det är inte tid än att samla in boskapen. Ge fåren vatten och för dem ut på bete igen.”


text:
Men de svarade: ”Vi kan inte göra det förrän alla hjordarna har samlats och de har rullat bort stenen från brunnens öppning. Då ger vi fåren vatten.”


text:
När Jakob fick se sin morbror Labans dotter Rakel komma med Labans får, gick han fram och rullade bort stenen från öppningen till brunnen och gav vatten åt sin morbror Labans får.


text:
Han berättade för Rakel att han var hennes fars släkting och att han var Rebeckas son. Då sprang hon i väg och berättade det för sin far.


text:
<pb/>När Laban fick höra om sin systerson Jakob skyndade han sig emot honom, tog honom i famn och kysste honom och förde honom in i sitt hus. Jakob berättade för Laban allt som hade hänt honom.


text:
Och Laban sade till honom: ”Du är verkligen av samma kött och blod som jag!” Så stannade han hos honom en månad.


text:
<pb/>Laban sade till Jakob: ”Du är ju min släkting. Ska du arbeta åt mig för ingenting? Säg mig vad du vill ha i lön.”


text:
<f>ⓡ</f> Och Jakob älskade Rakel. Därför sade han: ”Jag kan arbeta för dig i sju år<f>[257]</f> för Rakel, din yngre dotter.”


text:
Så arbetade Jakob i sju år för Rakel, men för honom var det bara som några dagar eftersom han älskade henne.


text:
<pb/>När tiden hade gått sade Jakob till Laban: ”Ge mig min hustru, för nu är tiden inne. Låt mig gå in till henne.”


text:
<pb/>På morgonen fick Jakob se att det var Lea. Då sade han till Laban: ”Vad har du gjort mot mig? Var det inte för Rakel jag arbetade hos dig? Varför har du bedragit<f>[258]</f> mig?”


text:
Fullfölj nu Leas bröllopsvecka<f>[260]</f>. Sedan ska vi ge dig den andra också mot att du arbetar åt mig i sju år till.”


text:
<pb/>Jakob gick med på det och fullföljde hennes bröllopsvecka. Sedan gav han honom sin dotter Rakel till hustru.


text:
Så gick Jakob in till Rakel också, och han älskade Rakel mer än Lea.<f>[261]</f> Sedan arbetade han hos honom i sju år till.


text:
<pb/>Men när HERREN såg att Lea inte var älskad, gjorde han henne fruktsam medan Rakel var ofruktsam.


text:
Lea blev havande och födde en son som hon gav namnet Ruben<f>[262]</f>, för hon sade: ”HERREN har sett mitt lidande. Nu kommer min man att älska mig.”


text:
<pb/>Och hon blev havande igen och födde en son. Då sade hon: ”HERREN har hört att jag inte är älskad. Därför har han gett mig den också.” Och hon gav honom namnet Simeon<f>[263]</f>.


text:
<pb/>Sedan blev hon havande igen och födde en son. Då sade hon: ”Nu ska äntligen min man hålla sig till mig. Jag har ju fött honom tre söner.” Därför fick han heta Levi<f>[264]</f>.


text:
<pb/>Och hon blev havande igen och födde en son. Då sade hon: ”Nu vill jag tacka HERREN.” Därför gav hon honom namnet Juda<f>[265]</f>. Sedan slutade hon föda.


text:
<pb/>När Rakel såg att hon inte födde några barn åt Jakob, blev hon avundsjuk på sin syster och sade till Jakob: ”Skaffa mig barn, annars dör jag.”


text:
<f>ⓢ</f> Då blev Jakob arg på Rakel och svarade: ”Kan jag ersätta Gud? Det är han som har hindrat dig att få barn.”


text:
<f>ⓣ</f> Hon sade: ”Här är min slavinna Bilha. Gå in till henne, så att hon får föda barn åt mig och jag får avkomma genom henne.”


text:
Då sade Rakel: ”Gud har skaffat mig rätt. Han har hört min röst och gett mig en son.” Därför gav hon honom namnet Dan<f>[266]</f>.


text:
Då sade Rakel: ”Guds kamper har jag kämpat med min syster, och jag har vunnit.” Och hon gav honom namnet Naftali<f>[267]</f>.


text:
<pb/>När Lea såg att hon hade slutat föda barn, tog hon sin slavinna Silpa och gav henne till hustru åt Jakob.


text:
Då sade Lea: ”Jag är lycklig. Ja, unga kvinnor ska prisa mig lycklig.” Och hon gav honom namnet Asher<f>[269]</f>.


text:
<pb/>En gång under veteskörden<f>[270]</f> gick Ruben ut på marken och fann kärleksäpplen<f>[271]</f> som han tog med till sin mor Lea. Då sade Rakel till Lea: ”Ge mig av din sons kärleksäpplen.”


text:
Men hon svarade henne: ”Är det inte nog att du har tagit min man? Ska du ta min sons kärleksäpplen också?” Rakel sade: ”Han får ligga med dig i natt om jag får din sons kärleksäpplen.”


text:
<pb/>När Jakob kom hem från marken på kvällen, gick Lea och mötte honom och sade: ”Du ska komma in till mig, för jag har gett min sons kärleksäpplen som lön för dig.” Så låg han med henne den natten.


text:
Då sade Lea: ”Gud har gett mig lön för att jag gav min slavinna åt min man.” Och hon gav honom namnet Isaskar<f>[272]</f>.


text:
Då sade hon: ”Gud har gett mig en god gåva. Nu ska min man bo hos mig<f>[273]</f>, eftersom jag har fött sex söner åt honom.” Och hon gav honom namnet Sebulon<f>[274]</f>.


text:
<pb/>När Rakel hade fött Josef<f>[277]</f>, sade Jakob till Laban: ”Låt mig resa. Jag vill bege mig hem till min bygd och till mitt land.


text:
<f>ⓤ</f> Ge mig mina hustrur och mina barn som jag har arbetat hos dig för, så ger jag mig av. Du vet ju själv hur jag har arbetat för dig.”


text:
Laban svarade honom: ”Låt mig finna nåd för dina ögon. Genom spåtecken<f>[278]</f> förstår jag att HERREN har välsignat mig för din skull.”


text:
<pb/>Jakob sade till honom: ”Du vet själv hur jag har arbetat för dig och vad det har blivit av din boskap hos mig.


text:
Det lilla du hade innan jag kom har förökat sig och blivit mycket, för HERREN har välsignat dig var jag än gått fram. Men när ska jag få göra något för mitt eget hus?”


text:
Han svarade: ”Vad ska jag ge dig?” <pb/>Jakob sade: ”Du ska inte ge mig något alls. Om du gör som jag säger ska jag fortsätta som herde för din hjord och vakta den.


text:
Jag vill gå igenom hela din hjord i dag och skilja ut alla spräckliga och brokiga djur — alla mörka djur bland lammen<f>[279]</f> och de brokiga och spräckliga bland getterna. Det ska vara min lön.


text:
När du sedan kommer för att se med egna ögon vad som blivit min lön, då ska min rättfärdighet vara mitt vittne. Alla getter hos mig som inte är spräckliga eller brokiga och alla lamm som inte är mörka ska räknas som stulna.”


text:
<pb/>Samma dag skilde Laban ut de strimmiga och brokiga bockarna och alla spräckliga och brokiga hongetter, alla som det fanns något vitt på, och alla lamm som var mörka. Dessa lämnade han i sina söners vård.


text:
Han satte ett avstånd på tre dagsresor mellan sig och Jakob. Och Jakob fick sedan vakta Labans övriga hjord.


text:
<pb/>Men Jakob tog färska käppar av poppel, mandelträd och lönn och gjorde vita ränder på dem genom att skala av barken så att det vita på käpparna syntes.


text:
Sedan lade han käpparna som han skalat i rännorna eller vattenhoarna, så att djuren hade dem framför sig när hjordarna kom för att dricka. De brukade para sig när de kom för att dricka.


text:
Sedan förde Jakob lammen åt sidan och ordnade de andra djuren så att de vände huvudena mot det strimmiga och allt det mörka i Labans hjord. Så skaffade han sig egna hjordar som han inte blandade med Labans hjord.


text:
Så ofta de kraftiga djuren skulle para sig, lade Jakob käpparna framför djurens ögon i rännorna så att de parade sig vid käpparna.


text:
Men när det var svaga djur, lade han inte dit dem. På det sättet fick Laban de svaga djuren och Jakob de kraftiga.


text:
<f>ⓥ</f> Och Jakob blev mycket rik. Han fick mycket småboskap och dessutom slavinnor och slavar, kameler och åsnor.


text:
<pb/>Jakob fick höra hur Labans söner sade: ”Jakob har tagit allt vår far ägde. Han har skaffat sig all den rikedomen av det som tillhör vår far.”


text:
<f>ⓦ</f> Då sade HERREN till Jakob: ”Vänd tillbaka till dina fäders land och till din släkt. Jag är med dig.”


text:
och han sade till dem: ”Jag märker att er far inte ser på mig med samma ögon som förut, men min fars Gud har varit med mig.


text:
<f>ⓧ</f> Ändå har er far lurat mig och ändrat min lön tio gånger, men Gud har inte tillåtit honom att göra mig något ont.


text:
När han sade: De spräckliga ska vara din lön, då fick hela hjorden spräcklig avkomma. Och när han sade: De strimmiga ska vara din lön, då fick hela hjorden strimmig avkomma.


text:
<pb/>När parningstiden för småboskapen kom hade jag en dröm. Jag lyfte min blick och fick se att hannarna, som betäckte småboskapen, var strimmiga, spräckliga och fläckiga.


text:
Då sade han: Lyft blicken och se hur alla hannar som betäcker småboskapen är strimmiga, spräckliga och fläckiga. Jag har sett allt som Laban gör mot dig.


text:
<f>ⓨ</f> Jag är Betels Gud. Det var där du smorde en minnessten och gav mig ett löfte. Bryt nu upp och dra ut ur detta land och vänd tillbaka till ditt fosterland.”


text:
Är vi inte som främlingar för honom? Han har ju sålt oss och sedan gjort slut på det han fick<f>[280]</f> i betalning för oss.


text:
Hela den rikedom som Gud har tagit från vår far tillhör oss och våra barn. Gör därför allt vad Gud har sagt till dig.”


text:
och tog med sig all sin boskap och all egendom som han hade samlat, boskapen han hade förvärvat och skaffat sig i Paddan-Aram, och begav sig till sin far Isak i Kanaans land.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Men Laban hade gått för att klippa sina får<f>[281]</f>. Då stal Rakel sin fars husgudar<f>[282]</f>.


text:
Han bröt upp och flydde med allt han hade och gick över floden<f>[283]</f> och ställde sin färd mot Gileads bergsbygd.


text:
Då tog han med sig sina bröder och satte efter honom, och efter sju dagar hann han upp honom i Gileads bergsbygd<f>[284]</f>.


text:
Men Gud kom till aramén Laban i en dröm om natten och sade till honom: ”Akta dig för att säga något mot Jakob, gott eller ont.”


text:
<pb/>När Laban hann upp Jakob, hade denne slagit läger på berget. Också Laban och hans män slog läger på Gileads berg.


text:
Då sade Laban till Jakob: ”Vad har du gjort? Du smög dig i väg från mig och förde bort mina döttrar likt fångar tagna med svärd.


text:
Varför flydde du i hemlighet och rymde från mig? När du inte lät mig veta något kunde jag inte sända i väg dig med jubel och sång, med tamburin och harpa.


text:
Jag har makt att göra er illa, men er fars Gud sade till mig i natt: Akta dig för att säga något mot Jakob, gott eller ont.


text:
<pb/>Jakob svarade Laban: ”Jag var rädd för dig, för jag tänkte att du skulle ta dina döttrar från mig med våld.


text:
Men den som du hittar dina gudar hos ska inte få leva. Här inför våra släktingar får du se efter om jag har något hos mig som är ditt, och i så fall ta det.” Jakob visste inte att Rakel hade stulit dem.


text:
<pb/>Laban gick då in i Jakobs tält, och sedan in i Leas tält och de båda slavinnornas tält, men han fann inget. När han hade kommit ut ur Leas tält gick han in i Rakels tält.


text:
Men Rakel hade tagit husgudarna och lagt dem i kamelsadeln och satt sig på dem. Laban sökte igenom hela tältet utan att finna dem.


text:
Hon sade till sin far: ”Bli inte arg på mig, herre, för att jag inte kan resa mig för dig. Jag har det som kvinnor brukar ha.”<f>[285]</f> Så sökte han efter husgudarna men kunde inte finna dem.


text:
<pb/>Jakob blev arg och kom i gräl med Laban och sade till honom: ”Vad är mitt brott, vad är min synd, eftersom du förföljer mig så våldsamt?


text:
Nu har du letat igenom allt jag äger. Vad har du funnit som tillhör dig? Lägg fram det inför både mina och dina släktingar här så att de får döma mellan oss båda.


text:
<pb/>I tjugo år har jag varit hos dig. Dina tackor och getter har inte fått missfall och jag har inte ätit av baggarna i din hjord.


text:
<f>ⓐ</f> Jag kom aldrig med något ihjälrivet djur till dig, jag var tvungen att ersätta<f>[286]</f> det själv. Du krävde ersättning av mig för det stulna, antingen det stulits på dagen eller på natten.


text:
<pb/>I tjugo år<f>[287]</f> har jag varit hos dig. Jag har tjänat dig i fjorton år för dina båda döttrar och i sex år för din boskap, men du har ändrat min lön tio gånger.


text:
Hade inte min fars Gud varit med mig — Abrahams Gud som även Isak vördar — så hade du säkert låtit mig gå med tomma händer. Men Gud såg mitt lidande och min möda, och han fällde domen i natt.”


text:
<pb/>Laban svarade Jakob: ”Döttrarna är mina döttrar, barnen är mina barn och hjordarna är mina hjordar. Allt du ser är mitt. Vad skulle jag kunna göra mot mina döttrar eller mot barnen som de fött?


text:
Sedan sade han till sitt folk: ”Samla ihop sten.” Då tog de stenar och gjorde ett röse och höll en måltid där på röset.


text:
<pb/>Och Laban sade: ”Detta röse ska i dag vara vittne mellan mig och dig.” Så fick det namnet Galed.


text:
Men det kallades också Mispa<f>[289]</f>, för han sade: ”HERREN ska hålla vakt mellan mig och dig när vi inte längre ser varandra.


text:
Om du behandlar mina döttrar illa eller tar andra hustrur vid sidan av mina döttrar, ska du komma ihåg att Gud är vittne mellan mig och dig, även om ingen människa är närvarande.”


text:
<pb/>Laban sade vidare till Jakob: ”Se detta röse och se denna stod som jag rest mellan mig och dig.


text:
Röset här ska vara ett vittne, och stoden ska vara ett vittne att jag inte ska gå förbi röset mot dig med onda avsikter, och att inte heller du ska gå mot mig förbi röset och stoden.


text:
Abrahams och Nahors Gud ska vara domare mellan oss, han som var deras fars Gud<f>[290]</f>.” Och Jakob svor eden vid honom som hans far Isak vördade.


text:
<pb/>Sedan offrade Jakob slaktoffer på berget och bjöd in sina släktingar till en måltid. De åt och stannade på berget över natten.


text:
På morgonen steg Laban upp tidigt, och när han hade kysst sina barnbarn och sina döttrar och välsignat dem, gav han sig i väg och återvände hem.


text:
<f>ⓑ</f> När han såg dem sade han: ”Här är Guds skara.” Och han kallade platsen Mahanajim<f>[291]</f>.


text:
<pb/>Jakob skickade budbärare<f>[292]</f> framför sig till sin bror Esau i Seirs land på Edoms mark<f>[293]</f>


text:
och befallde dem: ”Så här ska ni säga till min herre Esau: Din tjänare Jakob hälsar: Jag har bott hos Laban och dröjt kvar där ända tills nu.


text:
Jag har oxar, åsnor, får, tjänare och tjänarinnor, och nu sänder jag bud för att låta min herre veta det, så att jag kan finna nåd för dina ögon.”


text:
<pb/>När budbärarna kom tillbaka till Jakob sade de: ”Vi träffade din bror Esau, och han kommer emot dig med fyrahundra man.”


text:
Jakob blev mycket förskräckt och greps av ångest. Han delade upp sitt folk och fåren, korna och kamelerna i två skaror


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Och Jakob bad: ”HERRE, min far Abrahams Gud och min far Isaks Gud, HERRE, du som sade till mig: Vänd tillbaka till ditt land och till din släkt så ska jag göra dig gott.


text:
Jag är inte värdig all den nåd och trofasthet som du har visat din tjänare. När jag gick över denna Jordan hade jag inte mer än min stav, och nu har jag blivit två skaror.


text:
Rädda mig från min bror Esaus hand, för jag är rädd att han kommer och dödar mig och mödrarna och barnen.


text:
<f>ⓓ</f> Du har själv sagt: Jag ska göra dig mycket gott och låta dina efterkommande bli som havets sand, omöjliga att räkna.”


text:
trettio kamelston som gav di och deras föl, fyrtio kor och tio tjurar samt tjugo åsneston med tio föl.


text:
Han lämnade dem i sina tjänares hand, var hjord för sig, och sade: ”Gå framför mig och håll ett avstånd mellan hjordarna.”


text:
<pb/>Sedan befallde han den som gick först: ”När min bror Esau möter dig och frågar: Vem tillhör du och vart går du, och vem tillhör djuren som du driver framför dig?


text:
så ska du svara: De tillhör din tjänare Jakob. Det är en gåva som han skickar till sin herre Esau, och själv kommer han efter oss.”


text:
Han befallde också den andre och den tredje och alla de andra som drev hjordarna: ”Som jag har sagt er ska ni säga till Esau, när ni kommer fram till honom.


text:
Ni ska också säga: Se, din tjänare Jakob kommer efter oss.” Han tänkte nämligen: ”Jag vill beveka honom med gåvorna som kommer före mig. Sedan kommer jag själv inför hans ansikte. Kanske tar han då emot mig väl.”


text:
<pb/>Men Jakob steg upp samma natt och tog sina båda hustrur och sina båda slavinnor och sina elva söner och gick över Jabboks vadställe<f>[294]</f>.


text:
När han såg att han inte kunde övervinna Jakob, slog han honom på höftleden så att höften gick ur led medan han brottades med honom.


text:
Och han sade: ”Släpp mig, för gryningen är här.” Men Jakob svarade: ”Jag släpper dig inte förrän du välsignar mig.”


text:
<f>ⓕ</f> Han sade: ”Du ska inte längre heta Jakob utan Israel<f>[295]</f>, för du har kämpat med Gud och med människor och segrat.”


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Och Jakob frågade: ”Låt mig få veta ditt namn.” Han svarade: ”Varför frågar du efter mitt namn?” Och han välsignade honom där.


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Jakob kallade platsen Peniel<f>[296]</f>, för han tänkte: ”Jag har sett Gud ansikte mot ansikte, och ändå har mitt liv skonats.”


text:
<pb/>Därför äter Israels barn än i dag inte höftsenan som ligger på höftleden, eftersom han slog Jakob på höftleden, på höftsenan.


text:
<pb/>Jakob lyfte blicken och fick se Esau komma med fyrahundra man. Då fördelade han sina barn på Lea och Rakel och de båda slavinnorna.


text:
Han lät slavinnorna med deras barn gå främst, Lea med hennes barn efter dem och Rakel med Josef sist.


text:
Själv gick han framför dem och bugade sig sju gånger<f>[297]</f> ner till jorden innan han kom fram till sin bror.


text:
Men Esau sprang emot honom och tog honom i famn, föll honom om halsen och kysste honom. Och de grät.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> När Esau fick se kvinnorna och barnen sade han: ”Vilka är de här som du har med dig?” Han svarade: ”Det är barnen som Gud har gett din tjänare.”


text:
Efter dem kom Lea fram med sina barn och bugade sig. Till sist kom Josef och Rakel fram och bugade sig.


text:
<pb/>Esau frågade: ”Vad menade du med hela den skaran som jag mötte?” Han svarade: ”Jag ville finna nåd för min herres ögon.”


text:
”Nej, jag ber dig”, svarade Jakob ”om jag har funnit nåd för dina ögon så ta emot gåvan av mig, eftersom jag har fått se ditt ansikte. Det är som om jag såg Guds eget ansikte när du tar emot mig så vänligt.


text:
Ta emot gåvan som skickades till dig, för Gud har varit nådig mot mig och jag har allt.” Och han bad honom så enträget att Esau tog emot den.


text:
Men Jakob svarade honom: ”Min herre ser själv att barnen är små och att jag har får och kor med mig som ger di. Om man driver dem för hårt en enda dag så dör hela hjorden.


text:
Därför ber jag min herre att gå före sin tjänare, så kommer jag efter i den takt som boskapen framför mig klarar av och som barnen orkar med, tills jag kommer till min herre i Seir.”


text:
Då sade Esau: ”Låt mig lämna kvar en del av mitt folk hos dig.” Men Jakob svarade: ”Varför det? Låt mig bara finna nåd för min herres ögon.”


text:
Men Jakob begav sig till Suckot<f>[298]</f> och byggde sig där ett hus. Åt sin boskap gjorde han hyddor, och därför fick platsen namnet Suckot.


text:
<pb/>Och Jakob kom på sin färd från Paddan-Aram välbehållen till staden Shekem<f>[299]</f> i Kanaans land och slog läger utanför staden.


text:
<f>ⓙ</f> Den mark där han slog upp sitt tält köpte han för hundra kesitor<f>[300]</f> av sönerna till Hamor, Shekems far.


text:
Shekem som var son till hivén Hamor, fursten i landet, fick se henne och tog henne. Han låg med henne och förnedrade henne.


text:
<pb/>Jakob fick höra att hans dotter Dina hade blivit orenad, men eftersom hans söner var ute på marken med boskapen teg Jakob tills de kom hem.


text:
<f>ⓚ</f> När Jakobs söner kom hem från marken och fick höra vad som hänt, kände de sorg och vrede över vad Shekem gjort. Att han hade legat med Jakobs dotter var en dårskap i Israel, något som inte fick ske.


text:
<pb/>Men Hamor talade med dem och sade: ”Min son Shekem har fäst sig vid er syster. Ge henne åt honom till hustru.


text:
Slå er ner hos oss och landet ska ligga öppet för er. Bo här och flytta omkring och skaffa er ägodelar.”


text:
Och Shekem sade till hennes far och hennes bröder: ”Låt mig finna nåd för era ögon. Det ni begär vill jag ge er.


text:
Begär av mig hur stor brudgåva och annan gåva som helst. Jag vill ge vad ni fordrar av mig. Ge mig bara flickan till hustru.”


text:
<pb/>Jakobs söner svarade Shekem och hans far Hamor med list, eftersom han hade orenat deras syster Dina.


text:
De sade till dem: ”Vi kan inte gå med på att ge vår syster åt en man som har förhud. Det skulle vara en skam för oss.


text:
Vi kan göra er till viljes bara på det villkoret att ni blir som vi och att alla män bland er låter omskära sig.


text:
Då ska vi ge er våra döttrar och ta era döttrar till hustrur, vi ska bo bland er och bli ett enda folk med er.


text:
Men om ni inte lyssnar till oss och inte låter er omskäras, kommer vi att ta vår syster och dra bort.”


text:
Och den unge mannen dröjde inte med att göra som de sade, eftersom han var kär i Jakobs dotter. Och han var mer ansedd i sin fars hus än någon annan.


text:
<pb/>Hamor och hans son Shekem gick till stadsporten<f>[303]</f> och talade till männen i staden. De sade:


text:
”Dessa män är fredligt sinnade mot oss. De kan få bo i landet och flytta omkring här. Landet har ju gott om utrymme för dem. Vi tar deras döttrar till hustrur åt oss och ger dem våra döttrar.


text:
Men endast på ett villkor kommer männen att göra oss till viljes och bo bland oss och bli ett enda folk med oss: att alla män hos oss blir omskurna liksom de är omskurna.


text:
Då kommer deras boskap och egendom och alla deras dragdjur att tillhöra oss. Låt oss därför göra dem till viljes så att de bor kvar bland oss.”


text:
Och folket lydde Hamor och hans son Shekem. Alla män som bodde innanför stadsporten lät omskära sig.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Men på tredje dagen, när männen var sjuka av såren, tog Jakobs två söner Simeon och Levi, Dinas bröder, var sitt svärd och överföll oväntat staden och dödade alla av manligt kön.


text:
Även Hamor och hans son Shekem dödade de med svärd och tog med sig Dina ut ur Shekems hus och gav sig i väg.


text:
Och Jakobs söner gick fram över de slagna och plundrade staden eftersom deras syster hade blivit orenad.


text:
Alla deras ägodelar och alla deras barn och kvinnor förde de bort som byte tillsammans med allt annat som fanns i husen.


text:
<pb/>Men Jakob sade till Simeon och Levi: ”Ni har dragit olycka över mig och gjort mig förhatlig för dem som bor i landet, kananeerna och perisseerna. Jag har bara några få män. Nu går de samman mot mig och slår ihjäl mig. Både jag och mitt hus kommer att förgöras.”


text:
<pb/><f>ⓜ</f> Gud sade till Jakob: ”Gå upp till Betel och stanna där och res ett altare åt den Gud som uppenbarade sig för dig när du flydde för din bror Esau.”


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Då sade Jakob till sitt husfolk och till alla som var med honom: ”Gör er av med de främmande gudarna som ni har hos er. Rena er och byt kläder.


text:
Vi går upp till Betel. Där ska jag resa ett altare åt den Gud som svarade mig när jag var i nöd och som var med mig på vägen jag gick.”


text:
Och de gav Jakob alla främmande gudar de hade och alla sina örringar, och Jakob grävde ner dem under terebinten vid Shekem.


text:
Sedan bröt de upp, och en skräck från Gud kom över städerna runt omkring så att man inte förföljde Jakobs söner.


text:
<f>ⓞ</f> Där byggde han ett altare och kallade platsen El-Betel, därför att Gud hade uppenbarat sig för honom där när han flydde för sin bror.


text:
<f>ⓟ</f> Debora, Rebeckas amma, dog och blev begravd under en ek nedanför Betel. Den fick namnet Gråteken.


text:
<pb/>Gud visade sig på nytt för Jakob när han hade kommit tillbaka från Paddan-Aram, och han välsignade honom.


text:
<f>ⓠ</f> Gud sade till honom: ”Ditt namn är Jakob. Men du ska inte längre heta Jakob, utan Israel ska vara ditt namn.” Och han gav honom namnet Israel.


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Gud sade till honom: ”Jag är Gud den Allsmäktige. Var fruktsam och föröka dig. Ett folk, ja, många folk<f>[304]</f> ska komma från dig, och kungar ska utgå från dig.


text:
<f>ⓢ</f> Det land som jag gett till Abraham och Isak ger jag till dig. Och åt dina efterkommande ska jag ge detta land.”


text:
<pb/>Och Jakob reste<f>[305]</f> en stod på platsen där Gud hade talat med honom, en stenstod. Han offrade dryckesoffer på den och hällde olja över den.


text:
<pb/>Sedan bröt de upp från Betel. När det var en bit kvar till Efrata började Rakel föda, och förlossningen var svår<f>[306]</f>.


text:
När det var som svårast sade barnmorskan till henne: ”Var inte orolig! Du får en son den här gången också.”


text:
Men när hennes själ skulle lämna henne — hon var döende — gav hon honom namnet Ben-Oni.<f>[307]</f> Men hans far kallade honom Benjamin<f>[308]</f>.


text:
<f>ⓤ</f> Medan Israel bodde där i landet hände det att Ruben gick in till sin fars bihustru<f>[310]</f> Bilha och låg med henne. Och Israel fick höra det. <pb/>Jakob hade tolv söner.


text:
<f>ⓨ</f> Leas slavinna Silpas söner var Gad och Asher. Detta var Jakobs söner, och de föddes åt honom i Paddan-Aram.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Jakob kom hem till sin far Isak i Mamre vid Kirjat-Arba, det vill säga Hebron, där Abraham och Isak hade bott som främlingar.


text:
Sedan gav han upp andan och dog och samlades till sitt folk, gammal och mätt på att leva. Hans söner Esau och Jakob begravde honom.


text:
<pb/><f>ⓑ</f> Esau hade tagit sig hustrur bland Kanaans döttrar: Ada, hetiten Elons dotter<f>[312]</f>, och Oholibama, dotter till Ana och sondotter till hivén Sibon,


text:
<pb/>Esau tog med sig sina hustrur, sina söner och döttrar och allt sitt husfolk, sin boskap, alla sina dragdjur och all annan egendom som han skaffat sig i Kanaans land och flyttade till ett annat land, bort från sin bror Jakob.


text:
<f>ⓒ</f> De hade nämligen så mycket ägodelar att de inte kunde bo tillsammans. Landet där de bodde räckte inte till åt dem båda, på grund av deras boskapshjordar.


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Detta är Esaus fortsatta historia. Han blev stamfar till edomiterna i Seirs bergsbygd.


text:
Och detta är namnen på Esaus söner<f>[313]</f>: Elifas, son till Esaus hustru Ada, och Reguel, son till Esaus hustru Basemat.


text:
Timna, som var bihustru till Elifas, Esaus son, födde Amalek<f>[314]</f> åt Elifas. Dessa var söner till Esaus hustru Ada.


text:
<pb/>Esaus hustru Oholibama, dotter till Ana och sondotter till Sibon, födde åt Esau sönerna Jeush, Jalam och Kora.


text:
<pb/>Detta var stamfurstarna bland Esaus söner: Elifas, Esaus förstföddes, söner var furstarna Teman, Omar, Sefo, Kenas,


text:
<pb/>Detta var Reguels, Esaus sons, söner: furstarna Nahat, Sera, Shamma och Missa. Dessa furstar härstammade från Reguel i Edom och var söner till Esaus hustru Basemat.


text:
<pb/>Detta var Esaus hustru Oholibamas söner: furstarna Jeush, Jalam och Kora. Dessa furstar härstammade från Oholibama, Anas dotter och Esaus hustru.


text:
<pb/>Sibons söner var Aja och Ana. Det var den Ana som fann de varma källorna<f>[315]</f> i öknen när han vaktade sin far Sibons åsnor.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Detta är de kungar som regerade i Edoms land innan någon kung regerade över israeliterna.


text:
<pb/>När Husham dog blev Hadad, Bedads son, kung efter honom. Det var han som slog midjaniterna på Moabs mark, och hans stad hette Avit.


text:
<pb/>När Akbors son Baal-Hanan dog blev Hadar<f>[316]</f> kung efter honom. Hans stad hette Pagu och hans hustru hette Mehetabel, dotter till Matred som var dotter till Me-Sahab.


text:
<pb/>Detta är namnen på Esaus stamfurstar efter deras släkter och orter: furstarna Timna, Alva, Jetet,


text:
Magdiel och Iram. Dessa var alltså Edoms furstar efter deras boplatser i landet de tog i besittning. Edom är densamme som Esau, edomiternas stamfar.


text:
<pb/>Detta är Jakobs fortsatta historia. När Josef<f>[317]</f> var sjutton år<f>[318]</f> vallade han fåren tillsammans med sina bröder. Som ung hjälpte han sönerna till Bilha och Silpa, sin fars hustrur. Och Josef berättade för deras far allt ont som sades om dem.


text:
<pb/>Israel älskade Josef mer än alla sina andra söner, eftersom han hade fått honom på sin ålderdom. Han lät göra en hellång<f>[319]</f> dräkt åt honom.


text:
<f>ⓗ</f> När hans bröder såg att deras far älskade honom mer än alla hans bröder, hatade de honom och kunde inte tala vänligt med honom.


text:
Vi var och band kärvar på åkern. Då reste sig min kärve upp och blev stående, och era kärvar ställde sig runt omkring och bugade sig för min kärve.”


text:
Men hans bröder sade till honom: ”Ska du bli vår kung? Ska du härska över oss?” Och de hatade honom ännu mer på grund av hans drömmar och det som han sagt.


text:
<pb/>Sedan fick han en annan dröm som han berättade för sina bröder. ”Lyssna”, sade han, ”jag har haft en dröm till. Jag drömde att solen och månen och elva stjärnor bugade sig för mig.”


text:
När han berättade detta för sin far och sina bröder, tillrättavisade hans far honom och sade: ”Vad är det för en dröm du har haft? Skulle jag och din mor och dina bröder komma och buga oss ner till jorden för dig?”


text:
Då sade Israel till Josef: ”Se, dina bröder vallar fåren i Shekem. Jag vill sända dig till dem.” Han svarade: ”Jag är redo.”


text:
Israel sade till honom: ”Gå och se efter om allt är väl med dina bröder och med fåren. Kom sedan tillbaka till mig med besked.” Så sände han i väg honom från Hebrons dal, och han kom till Shekem.


text:
Mannen svarade: ”De har gått härifrån. Jag hörde dem säga att de skulle gå till Dotan<f>[321]</f>.” Då gick Josef vidare efter sina bröder och fann dem i Dotan.


text:
<pb/>Men när de såg honom på avstånd, innan han kommit fram till dem, började de prata om att döda honom.


text:
Kom nu, så dödar vi honom och kastar honom i en brunn! Sedan kan vi säga att ett vilddjur åt upp honom. Så får vi se hur det går med hans drömmar!”


text:
<f>ⓘ</f> Men när Ruben hörde det, ville han rädda honom från dem och sade: ”Vi kan inte slå ihjäl honom.”


text:
Och han fortsatte: ”Spill inte blod! Kasta ner honom i brunnen här i öknen, men bär inte hand på honom!” Han ville nämligen rädda honom från dem och föra honom tillbaka till hans far.


text:
<pb/>När Josef kom fram till sina bröder, slet de av honom den hellånga dräkten som han hade på sig.


text:
<f>ⓙ</f> Och de tog honom och kastade honom i brunnen. Den var tom,<f>[322]</f> det fanns inget vatten i den.


text:
Sedan satte de sig ner för att äta. <pb/>Då fick de se en karavan<f>[323]</f> med ismaeliter som kom från Gilead. Deras kameler var lastade med dragantgummi, balsam och ladanum<f>[324]</f>, och de var på väg ner till Egypten.


text:
Kom, vi säljer honom till ismaeliterna! Vår hand ska inte komma vid honom, han är ju vår bror, vårt eget kött och blod.” Och bröderna lyssnade på honom.


text:
<f>ⓚ</f> När de midjanitiska köpmännen kom förbi, drog de upp Josef ur brunnen. De sålde honom för tjugo siklar silver<f>[325]</f> till ismaeliterna<f>[326]</f>, som förde Josef till Egypten.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> När Ruben kom tillbaka till brunnen, se, då fanns inte Josef där. Då rev han sönder sina kläder


text:
Sedan skickade de hem den hellånga dräkten till sin far och lät säga: ”Den här har vi hittat. Se efter om det är din sons dräkt.”


text:
<f>ⓜ</f> Och han kände igen den och sade: ”Det är min sons dräkt! Ett vilddjur har ätit upp honom. Josef är säkert ihjälriven.”


text:
Och Jakob rev sönder sina kläder, svepte säcktyg<f>[327]</f> om sina höfter och sörjde sin son under lång tid.


text:
Alla hans söner och döttrar kom för att trösta honom, men han ville inte låta sig tröstas utan sade: ”Jag ska med sorg fara ner i dödsriket till min son.” Så grät hans far över honom.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Men midjaniterna<f>[328]</f> sålde Josef i Egypten till Potifar, som var hovman hos farao och befälhavare för livvakterna.


text:
<pb/>Vid den tiden lämnade Juda sina bröder och slöt sig till en man i Adullam<f>[329]</f> som hette Hira.


text:
Där fick Juda se dottern till en kananeisk man som hette Shua. Han tog henne till sig och gick in till henne.


text:
<f>ⓟ</f> Då sade Juda till Onan: ”Gå in till din brors hustru, gift dig med henne i din brors ställe<f>[331]</f> och skaffa avkomma åt din bror.”


text:
Men Onan visste att avkomman inte skulle bli hans egen, så han lät säden spillas på jorden varje gång han låg med sin brors hustru, detta för att inte ge avkomma åt sin bror.


text:
Då sade Juda till sin sonhustru Tamar: ”Stanna som änka i din fars hus tills min son Shela blir vuxen.” Han var nämligen rädd att också denne skulle dö liksom hans bröder. Tamar gick då tillbaka till sin fars hus och stannade där.


text:
<pb/>En lång tid därefter dog Shuas dotter, Judas hustru. Efter sorgetidens slut gick Juda med sin vän adullamiten Hira upp till Timna, till dem som klippte hans får.


text:
lade hon av sig änkekläderna<f>[332]</f>, tog på sig en slöja och satte sig vid porten till Enajim på vägen till Timna. Hon såg nämligen att Shela var fullvuxen och att man ändå inte gav henne till hustru åt honom.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> När Juda fick se henne trodde han att hon var prostituerad<f>[333]</f>, eftersom hon hade täckt för sitt ansikte.


text:
<f>ⓡ</f> Han vek av till henne där hon satt vid vägen, och sade: ”Får jag gå in till dig?” Han visste inte att det var hans sonhustru. Hon svarade: ”Vad vill du ge mig för att få gå in till mig?”


text:
Han sade: ”Jag skickar dig en killing ur min hjord.” Hon svarade: ”Ja, om du ger mig pant tills du skickar den.”


text:
Han sade: ”Vad ska jag då ge dig i pant?” Hon svarade: ”Din signetring<f>[334]</f> med kedja och staven som du har i handen.” Då gav han henne detta och gick in till henne, och hon blev havande genom honom.


text:
<pb/>Juda skickade killingen med sin vän adullamiten för att få tillbaka panten av kvinnan, men denne hittade henne inte.


text:
Han frågade männen på platsen var tempelflickan fanns, hon som satt vid vägen i Enajim, men de svarade att det inte hade funnits någon tempelflicka där.


text:
Och han kom tillbaka till Juda och sade: ”Jag har inte hittat henne. Dessutom säger folket på orten att det inte funnits någon tempelflicka där.”


text:
Då sade Juda: ”Hon får behålla det så skämmer vi inte ut oss. Jag har nu skickat killingen, men du har inte hittat henne.”


text:
<pb/>Ungefär tre månader senare fick Juda höra: ”Din sonhustru Tamar har begått otukt och dessutom blivit havande genom sin otukt.” Då sade Juda: ”För ut henne och bränn henne<f>[335]</f>!”


text:
Men när hon skulle föras ut skickade hon bud till sin svärfar och lät säga: ”Genom en man som äger dessa saker är jag havande. Se efter vem som äger den här signetringen med kedja och den här staven.”


text:
Och Juda kände igen dem och sade: ”Hon har rätten på sin sida, inte jag, eftersom jag inte har gett henne åt min son Shela.” Men han låg aldrig mer med henne<f>[336]</f>.


text:
Vid födseln stack den ene fram en hand. Då tog barnmorskan en röd tråd och band den om hans hand och sade: ”Han kom ut först.”


text:
<f>ⓣ</f> Men när han sedan drog tillbaka handen kom hans bror ut. Då sade hon: ”Varför har du trängt dig fram?” Och han fick namnet Peres.


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Josef hade förts ner till Egypten. Och Potifar, som var hovman hos farao och befälhavare för livvakterna, köpte honom av ismaeliterna som hade fört honom dit.


text:
<f>ⓥ</f> HERREN var med Josef, och han blev en man som lyckades med allt. Han var i sin egyptiske herres hus,


text:
och hans herre såg att HERREN var med honom, eftersom HERREN lät allt han gjorde lyckas i hans hand.


text:
Josef fann nåd för Potifars ögon och fick betjäna honom. Potifar satte honom över hela sitt hus och lämnade allt han ägde i Josefs händer.


text:
<f>ⓦ</f> Från den stund han satte honom över sitt hus och alla sina ägodelar, välsignade HERREN egyptierns hus för Josefs skull. HERRENS välsignelse vilade över allt som var hans, både hemma och ute på marken.


text:
Och han lämnade allt i Josefs händer. Med honom som hjälp bekymrade han sig inte om något annat än maten som han åt. <pb/>Josef var välväxt och såg bra ut.


text:
Efter en tid hände det att hans herres hustru kastade sina blickar på honom och sade: ”Ligg med mig!”


text:
Men han vägrade och sade till sin herres hustru: ”När min herre har mig i sin tjänst bekymrar han sig inte om något i huset. Allt han äger har han lämnat i mina händer.


text:
Här i huset har han inte större makt än jag, och han har inte nekat mig någonting, utom dig eftersom du är hans hustru. Hur skulle jag då kunna göra något så ont och synda mot Gud?”


text:
Och fast hon talade så till Josef dag efter dag, lyssnade han inte på henne. Han ville inte ligga hos henne eller vara tillsammans med henne.


text:
Då grep hon honom i manteln och sade: ”Ligg med mig!” Men han lämnade manteln i hennes hand och flydde och sprang ut.


text:
ropade hon på sitt husfolk och sade till dem: ”Se här! Han har tagit hit till oss en hebreisk man som vill roa sig med oss<f>[337]</f>. Han kom in till mig och ville ligga med mig. Men jag skrek högt,


text:
och när han hörde hur jag höjde rösten och skrek, lämnade han manteln hos mig och flydde och sprang ut.”


text:
Då berättade hon samma sak för honom. Hon sade: ”Den hebreiske tjänaren som du har tagit hit till oss, han kom in till mig för att roa sig med mig.


text:
När Josefs herre hörde sin hustru berätta för honom att hans tjänare hade gjort så mot henne, blev han rasande


text:
<f>ⓧ</f> och satte Josef i fängelset, platsen där kungens fångar hölls fängslade. Där satt Josef i fängelset.


text:
<pb/>Men HERREN var med Josef, och han gav honom nåd och lät honom bli vänligt bemött av föreståndaren för fängelset.


text:
<f>ⓨ</f> Föreståndaren för fängelset bekymrade sig inte om något som Josef hade hand om, eftersom HERREN var med honom och lät honom lyckas i allt han gjorde.


text:
<pb/>En tid därefter<f>[338]</f> hände det att den egyptiske kungens munskänk<f>[339]</f> och hans bagare förbröt sig mot sin herre, kungen av Egypten.


text:
<f>ⓩ</f> och satte dem i förvar hos befälhavaren för livvakterna, i fängelset där Josef satt fången.


text:
<pb/>Medan de satt i fängelset hade den egyptiske kungens munskänk och hans bagare samma natt var sin dröm, var och en med sin särskilda tydning.


text:
Han frågade faraos hovmän som satt i förvar med honom i hans herres hus: ”Varför ser ni så sorgsna ut i dag?”


text:
<f>ⓐ</f> De svarade honom: ”Vi har haft en dröm och det finns ingen som kan tyda den.” Josef sade till dem: ”Att ge tydningen är Guds sak. Berätta för mig.”


text:
<pb/>Då berättade överste munskänken sin dröm för Josef och sade: ”Jag drömde att jag såg en vinstock framför mig.


text:
På vinstocken fanns tre rankor, och knappt hade den skjutit skott förrän blommorna slog ut och klasarna bar mogna druvor.


text:
Jag hade faraos bägare i handen, och jag tog druvorna och pressade dem i faraos bägare. Sedan satte jag bägaren i faraos hand.”


text:
Om tre dagar ska farao upphöja ditt huvud och ge dig din plats tillbaka. Du ska få ge farao bägaren i handen som förut när du var hans munskänk.


text:
Men tänk på mig när det går bra för dig. Visa barmhärtighet mot mig och påminn farao om mig och hjälp mig ut ur det här huset.


text:
<f>ⓑ</f> Jag blev bortrövad från hebreernas land, och här har jag heller inte gjort något som jag skulle bli satt i fängelse för.”


text:
<pb/>När förste bagaren såg att Josef hade gett en god tydning, sade han till honom: ”Jag hade också en dröm, och där bar jag tre korgar med vetebröd på huvudet.


text:
I den översta korgen fanns det alla slags bakverk som farao brukar äta. Men fåglarna åt dem ur korgen på mitt huvud.”


text:
Om tre dagar ska farao upphöja ditt huvud och ta av dig det. Han ska hänga upp dig på trä, och fåglarna ska äta ditt kött.”


text:
<pb/>Tre dagar därefter var det faraos födelsedag, och han höll en fest för alla sina tjänare. Då upphöjde han bland sina tjänare både överste munskänkens huvud och förste bagarens.


text:
Sedan såg han sju andra kor, fula och magra, komma upp ur floden. De ställde sig bredvid de andra korna på flodstranden,


text:
Och de sju tunna axen slukade de sju frodiga och fulla axen. Sedan vaknade farao, och se, det var en dröm.


text:
<pb/>På morgonen var han orolig till sinnes, och han skickade efter och kallade till sig Egyptens alla spåmän och vise män. Farao berättade sina drömmar för dem, men det fanns ingen som kunde tyda dem för honom.


text:
När farao en gång var arg på sina tjänare, satte han mig och förste bagaren i förvar hos befälhavaren för livvakterna.


text:
Tillsammans med oss fanns där en ung hebré som var tjänare hos befälhavaren för livvakterna. Vi berättade våra drömmar för honom och han tydde dem för oss. Han tydde vad var och en av oss hade drömt,


text:
<pb/><f>ⓓ</f> Då skickade farao bud efter Josef. Man skyndade sig att hämta ut honom ur fängelset, och han fick raka sig<f>[340]</f> och byta kläder och kom sedan inför farao.


text:
Farao sade till Josef: ”Jag har haft en dröm, och det finns ingen som kan tyda den. Men jag har hört om dig att när du får höra en dröm så kan du tyda den.”


text:
Sedan såg jag sju andra kor komma upp, klena och mycket fula och magra. Jag har aldrig sett så fula kor i hela Egyptens land.


text:
Men när de hade svalt dem, märktes inte att de hade ätit upp dem. De var lika fula som förut. Sedan vaknade jag.


text:
Och de tunna axen slukade de sju vackra axen. Detta har jag talat om för spåmännen, men ingen kunde förklara det för mig.”


text:
<pb/>Då sade Josef till farao: ”Faraos drömmar har en och samma betydelse. Gud har visat farao vad han tänker göra.


text:
De sju vackra korna betyder sju år, och de sju vackra axen betyder också sju år. Drömmarna har en och samma betydelse.


text:
De sju magra och fula korna som kom upp efter dem betyder sju år, likaså de sju tomma axen som var svedda av östanvinden. Det ska komma sju hungerår<f>[341]</f>.


text:
Men efter dem ska det komma sju hungerår så att man glömmer allt det överflöd som var i Egypten, och svälten ska ödelägga landet.


text:
Man ska inte minnas överflödet som var i landet på grund av den svält som sedan kommer, för den ska bli mycket svår.


text:
Och att farao har haft drömmen två gånger betyder att det är fast bestämt av Gud och att han låter det komma snart.


text:
Farao bör också sätta förvaltare över landet och ta upp en femtedel av skörden i Egypten under de sju överflödsåren.


text:
Under de kommande goda åren ska de samla in allt ätbart och lagra och förvara säd under faraos tillsyn i städerna.


text:
Det ska finnas förråd av livsmedel för landet under de sju hungerår som ska drabba Egypten. Då behöver inte landet gå under genom svälten.”


text:
Och farao sade till Josef: ”Eftersom Gud har uppenbarat allt detta för dig, så finns det ingen som är så förståndig och vis som du.


text:
<f>ⓔ</f> Du ska styra<f>[342]</f> över mitt hus, och allt mitt folk ska rätta sig efter dina befallningar. Bara när det gäller tronen ska jag vara högre än du.”


text:
Och farao tog av ringen<f>[343]</f> från sin hand och satte den på Josefs hand, och han klädde honom i kläder av fint linne och hängde en kedja av guld runt hans hals.


text:
<f>ⓕ</f> Han lät honom åka i vagnen närmast efter sin egen och man ropade ”Abrek<f>[344]</f>!” framför honom. Så satte farao honom över hela Egyptens land.


text:
<pb/>Sedan sade farao till Josef: ”Jag är farao. Utan din vilja ska ingen i Egyptens land lyfta hand eller fot.”


text:
Farao gav Josef namnet Safenat-Panéa<f>[345]</f> och gav honom till hustru Asenat, dotter till Poti-Fera, prästen i On<f>[346]</f>. Sedan reste Josef omkring i Egyptens land.


text:
<pb/>Josef var trettio år<f>[347]</f> när han stod inför farao, Egyptens kung. Han lämnade farao och reste omkring i hela Egypten.


text:
och under dessa sju år samlade Josef in allt ätbart och lagrade det i städerna. I varje stad lagrade han den föda som kom från fälten runt omkring.


text:
På så sätt samlade Josef så mycket säd som det finns sand i havet. Till sist slutade han att hålla räkning på den, för den kunde inte räknas.


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Innan hungeråren kom föddes två söner åt Josef. De föddes av Asenat, dotter till Poti-Fera, prästen i On.


text:
Josef gav den förstfödde namnet Manasse<f>[348]</f>, ”för”, sade han, ”Gud har låtit mig glömma all min olycka och hela min fars hus.”


text:
Den andre gav han namnet Efraim<f>[349]</f>, ”för”, sade han, ”Gud har gjort mig fruktsam i mitt lidandes land.”


text:
<f>ⓗ</f> Och så började de sju hungeråren som Josef hade förutsagt. Det blev svält i alla länder, men i Egypten fanns det bröd överallt.


text:
Och när hela Egyptens land började hungra och folket ropade till farao efter bröd, sade han till alla egyptierna: ”Gå till Josef och gör som han säger!”


text:
När svälten hade brett ut sig över hela landet, öppnade Josef alla förrådshus och sålde säd till egyptierna. Men svälten blev allt svårare i Egypten.


text:
Och man kom från hela världen till Josef i Egypten för att köpa säd, för svälten var svår i hela världen.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> När Jakob fick veta att det fanns säd i Egypten, sade han till sina söner: ”Varför står ni bara och ser på varann?”


text:
Och han fortsatte: ”Jag har hört att det finns säd i Egypten. Res dit och köp säd åt oss, så att vi överlever och inte dör.”


text:
<pb/>Jakob skickade inte Josefs bror Benjamin med de andra bröderna, för han var rädd att det skulle hända honom någon olycka.


text:
Så var också Israels söner bland dem som kom för att köpa säd, eftersom det rådde svält i Kanaans land.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Josef var nu den som hade makten i landet, och det var han som sålde säd till allt folket. Då kom Josefs bröder dit och bugade sig för honom med ansiktena mot jorden.


text:
När Josef såg sina bröder kände han igen dem. Men han låtsades att han var en främling för dem och tilltalade dem hårt och frågade dem: ”Var kommer ni ifrån?” De svarade: ”Från Kanaans land för att köpa säd.”


text:
<f>ⓚ</f> Då tänkte Josef på drömmarna som han hade haft om dem. Han sade till dem: ”Ni är spejare<f>[351]</f>. Ni har kommit för att se var landet saknar skydd.”


text:
<f>ⓛ</f> De svarade: ”Vi, dina tjänare, är tolv bröder, söner till en och samme man i Kanaans land. Den yngste är hemma hos vår far och en lever inte längre.”


text:
<f>ⓜ</f> Så här ska jag pröva er: Så sant farao lever, ni slipper inte härifrån om inte er yngste bror kommer hit.


text:
En av er måste gå och hämta hit er bror, medan ni andra stannar som fångar. Så kan jag pröva om ni har talat sanning. Annars är ni spejare, så sant farao lever.”


text:
Om ni är hederliga män, låt då en av era bröder stanna som fånge i huset där ni satt fängslade. Men ni andra får resa i väg och ta hem säden som ni köpt till hjälp mot svälten hos er.


text:
<pb/>Men de sade till varandra: ”Vi har skuld efter det vi gjorde mot vår bror. Vi såg ångesten i hans själ när han bad om förbarmande, men vi ville inte lyssna på honom. Därför har vi själva kommit i denna ångest.”


text:
<f>ⓝ</f> Ruben svarade dem: ”Sade jag inte till er att ni inte skulle synda mot pojken? Men ni lyssnade inte på mig. Därför utkrävs nu hans blod.”


text:
Han vände sig bort från dem och grät. Sedan vände han sig till dem igen och talade med dem. Och han tog Simeon från dem och lät fängsla honom inför deras ögon.


text:
<pb/>Josef befallde att man skulle fylla deras säckar med säd och lägga tillbaka vars och ens pengar i hans säck och ge dem mat för resan. När man hade gjort så,


text:
Men när en av dem öppnade sin säck vid en rastplats för att ge sin åsna foder, fick han se sina pengar ligga överst i säcken.


text:
Och han sade till sina bröder: ”Jag har fått tillbaka mina pengar. Titta här! De är i min säck!” Då sjönk deras mod, och darrande av skräck sade de till varandra: ”Vad har Gud gjort mot oss?”


text:
<pb/>När de kom hem till sin far Jakob i Kanaans land, berättade de för honom allt som hade hänt dem och sade:


text:
”Mannen som var herre där i landet talade hårt till oss och behandlade oss som om vi var spejare i landet.


text:
Vi är tolv bröder, söner till en och samme far. En lever inte längre och den yngste är hemma hos vår far i Kanaans land.


text:
Men mannen som var herre i landet svarade oss: Så här ska jag ta reda på om ni är hederliga män: Lämna kvar en av era bröder hos mig. Ta det ni köpt mot svälten hemma hos er och res i väg.


text:
Kom sedan med er yngste bror hit till mig, så att jag kan vara säker på att ni inte är spejare utan hederliga män. Då ska jag ge tillbaka er bror till er och ni ska få röra er fritt i landet.”


text:
<pb/>När de sedan tömde sina säckar hittade var och en sin pengapåse i sin säck. Både de och deras far blev förskräckta när de fick se pengapåsarna


text:
Och deras far Jakob sade till dem: ”Ni gör mig barnlös! Josef är borta, Simeon är borta och Benjamin vill ni också ta ifrån mig. Allting är emot mig!”


text:
Ruben sade då till sin far: ”Du får döda båda mina söner om jag inte för Benjamin tillbaka till dig. Anförtro honom åt mig. Jag ska föra honom tillbaka till dig.”


text:
<f>ⓞ</f> Men han svarade: ”Min son får inte resa dit med er. Hans bror är död och han är ensam kvar. Om någon olycka skulle hända honom på resan ni tänker göra, skulle ni föra mina grå hår med sorg ner i dödsriket.”


text:
När de hade ätit upp säden som de hade hämtat från Egypten, sade deras far till dem: ”Res tillbaka och köp oss lite säd.”


text:
<f>ⓟ</f> Men Juda svarade honom: ”Mannen sade uttryckligen till oss: Ni får inte komma inför mitt ansikte om inte er bror är med er.


text:
Men om du inte låter honom följa med oss reser vi inte, eftersom mannen sade till oss: Ni får inte komma inför mitt ansikte om inte er bror är med er.”


text:
<pb/>Då sade Israel: ”Varför gjorde ni så illa mot mig att ni berättade för mannen att ni hade en bror till?”


text:
De svarade: ”Mannen frågade noga om oss och vår släkt. Han sade: Lever er far ännu? Har ni någon bror? Då berättade vi för honom hur det var. Kunde vi veta att han skulle säga: Ta med er bror hit ner?”


text:
<pb/>Juda sade då till sin far Israel: ”Låt pojken följa med mig. Vi måste ge oss i väg om vi ska överleva och inte dö, både vi och du och våra barn.


text:
<f>ⓠ</f> Jag ska ansvara för honom. Du får utkräva honom av min hand. Om jag inte kommer tillbaka med honom till dig och ställer honom här inför dig, ska jag vara en syndare inför dig i alla mina dagar.


text:
<pb/>Då sade deras far Israel till dem: ”Om det måste bli så, gör då så här: Ta lite av landets bästa frukt i era säckar och bär ner det till mannen som gåva, lite balsam och lite honung, dragantgummi och ladanum, pistaschnötter och mandlar.


text:
Ta med er dubbla summan pengar och återlämna pengarna ni fick tillbaka överst i era säckar. Kanske var det ett misstag.


text:
Må Gud den Allsmäktige låta er finna barmhärtighet hos mannen så att han låter er andre bror och Benjamin följa med er hem igen. Och ska jag bli barnlös, så blir jag det.”


text:
<pb/>Då tog männen gåvorna och den dubbla summan pengar. De tog med sig Benjamin, bröt upp och gav sig i väg till Egypten och kom inför Josef.


text:
När Josef såg att Benjamin var med, sade han till sin husförvaltare: ”Ta dessa män till mitt hus. Slakta något och laga oss en måltid, för männen ska äta middag med mig.”


text:
<pb/>Men männen blev förskräckta när de visades in i Josefs hus. De sade: ”Det är på grund av pengarna som vi fick tillbaka i våra säckar förra gången som vi förs in här. Nu tänker han kasta sig över oss och övermanna oss och göra oss till slavar och ta våra åsnor.”


text:
<f>ⓡ</f> och sedan kom till en rastplats och öppnade våra säckar, hittade alla vi våra pengar till deras fulla vikt överst i sin säck. Nu har vi med dem tillbaka,


text:
Han svarade: ”Oroa er inte, var inte rädda! Det är er Gud och er fars Gud som låtit er hitta en skatt i era säckar. Jag har fått era pengar.” Och han förde ut Simeon till dem.


text:
Mannen förde dem in i Josefs hus. Han gav dem vatten att tvätta fötterna med och gav deras åsnor foder.


text:
De gjorde i ordning sina gåvor innan Josef kom hem vid middagstiden, eftersom de hade fått höra att de skulle äta där.


text:
<pb/>När Josef kom hem gav de honom gåvorna som de hade med sig dit till huset, och de bugade sig till jorden för honom.


text:
De svarade: ”Ja, det är bra med vår far, din tjänare. Han lever än.” Och de bugade sig och föll ner för honom.


text:
<pb/>När han såg sig omkring och fick se sin bror Benjamin, sin mors son, frågade han: ”Är det er yngste bror som ni nämnde för mig?” Sedan sade han: ”Gud ska vara nådig mot dig, min son.”


text:
Djupt rörd av kärlek till sin bror skyndade Josef sig ut och letade efter en plats där han kunde gråta. Och han gick in i sin kammare och grät där.


text:
<pb/><f>ⓢ</f> Och de satte fram särskilt för honom och särskilt för dem och särskilt för egyptierna som åt tillsammans med honom. Egyptier får nämligen inte äta tillsammans med hebreer, det anses avskyvärt<f>[352]</f> bland egyptierna.


text:
De fick sina platser mitt emot Josef, den förstfödde enligt sin förstfödslorätt, sedan de yngre, var och en efter sin ålder. Och männen såg förundrade på varandra.


text:
Han lät servera dem av rätterna på sitt bord, och Benjamin fick fem gånger så mycket som alla de andra. Och de drack sig glada tillsammans med honom.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Därefter befallde Josef sin husförvaltare: ”Fyll männens säckar med säd så mycket de rymmer, och lägg vars och ens pengar överst i hans säck.


text:
Och min bägare, silverbägaren, ska du lägga överst i den yngstes säck tillsammans med pengarna för hans säd.” Han gjorde som Josef hade sagt.


text:
Men de hade inte kommit långt utanför staden när Josef sade till sin husförvaltare: ”Sätt efter männen! När du hinner upp dem ska du säga till dem: Varför har ni lönat gott med ont?


text:
Det är ju den här som min herre dricker ur och som han brukar spå med. Det är en ond gärning ni har gjort.”


text:
Då svarade de honom: ”Varför talar min herre så? Dina tjänare skulle aldrig kunna göra något sådant!


text:
Pengarna vi fann överst i våra säckar har vi ju fört tillbaka till dig från Kanaans land. Varför skulle vi då stjäla silver eller guld ur din herres hus?


text:
Han svarade: ”Ja, det ska bli som ni har sagt. Den som bägaren finns hos ska bli min slav. Men ni andra är utan skuld.”


text:
<pb/>Juda och hans bröder gick in i Josefs hus, där han ännu var kvar, och föll ner till jorden för honom.


text:
<pb/>Juda svarade: ”Vad ska vi säga till min herre? Hur ska vi tala och hur ska vi rentvå oss? Gud har funnit dina tjänares missgärning. Vi är nu min herres slavar, både den som bägaren hittades hos och vi andra.”


text:
Men Josef sade: ”Nej, aldrig skulle jag göra så! Den som bägaren hittades hos ska bli min slav. Men ni andra kan resa hem till er far i frid.”


text:
<pb/>Då steg Juda fram till honom och sade: ”Lyssna på mig, herre! Låt din tjänare säga ett ord inför min herre och bli inte arg på din tjänare, för du är som farao.


text:
<f>ⓥ</f> Vi svarade min herre: Vi har en gammal far och en son till honom, en som är född på hans ålderdom och som fortfarande är ung. Men en bror till honom är död, så han är den ende som är kvar efter sin mor, och hans far älskar honom.


text:
Men du sade till dina tjänare: Om inte er yngste bror följer med er hit så får ni inte komma inför mitt ansikte.


text:
svarade vi: Vi kan inte resa dit ner. Bara på det villkoret att vår yngste bror följer med oss kan vi resa. Vi får inte komma inför mannens ansikte om inte vår yngste bror är med.


text:
<f>ⓦ</f> En gick bort ifrån mig, och jag sade: Han är säkert ihjälriven. Och jag har inte sett honom sedan dess.


text:
Om ni tar ifrån mig den här också och det händer honom en olycka, så skickar ni ner mina grå hår med sorg i dödsriket.


text:
<pb/>Så om jag kommer hem till din tjänare, min far, utan pojken som vår fars hjärta är så fäst vid,


text:
då blir det hans död när han ser att pojken inte är med. Dina tjänare skulle då skicka ner din tjänares, vår fars, grå hår med sorg i dödsriket.


text:
Jag, din tjänare, har lovat min far att ansvara för pojken, och jag har sagt att om jag inte har med honom hem igen ska jag vara en syndare inför min far i alla mina dagar.


text:
<pb/>Låt därför din tjänare stanna här hos min herre som slav i pojkens ställe, men låt honom resa hem med sina bröder.


text:
Hur skulle jag kunna resa hem till min far utan att ha pojken med mig? Jag klarar inte att se den sorg som då skulle drabba min far.”


text:
<pb/><f>ⓧ</f> Då kunde Josef inte behärska sig längre inför alla som stod omkring honom. Han ropade: ”Gå ut härifrån allihop!” Ingen fick stanna inne hos Josef när han gav sig till känna för sina bröder.


text:
<pb/>Och Josef sade till sina bröder: ”Jag är Josef. Lever far än?” Men hans bröder kunde inte svara, så förskräckta blev de för honom.


text:
<f>ⓨ</f> Då sade Josef till dem: ”Kom hit till mig.” När de kom fram sade han: ”Jag är er bror Josef som ni sålde till Egypten.


text:
<f>ⓩ</f> Men var inte ledsna och sörj inte över att ni sålde mig hit. Det var för att rädda liv som Gud sände mig hit före er.


text:
I två år har det nu varit svält i landet, och det återstår fem år då man varken ska plöja eller skörda.


text:
Men Gud sände mig hit före er, för att låta er bli kvar på jorden och hålla er vid liv, till räddning för många.


text:
Det är alltså inte ni som sänt mig hit utan Gud. Han har gjort mig till en fader åt farao<f>[353]</f> och till herre över hela hans hus och till härskare över hela Egyptens land.


text:
<pb/>Skynda er hem till far och säg till honom: Så säger din son Josef: Gud har satt mig till herre över hela Egypten. Kom ner till mig. Dröj inte!


text:
Du ska få bo i landet Goshen<f>[354]</f> och vara nära mig, du och dina barn och barnbarn, dina får och kor och allt som tillhör dig.


text:
Det är fem hungerår kvar, men jag ska sörja för dig så att varken du eller ditt hus eller någon som tillhör dig ska lida nöd.


text:
Ni ser ju med egna ögon, min bror Benjamin ser det också med egna ögon, att det är jag som talar till er med egen mun.


text:
Berätta för far om all min härlighet i Egypten och om allt ni har sett. Och skynda er att föra far hit ner.”


text:
<pb/>När ryktet spred sig i faraos palats att Josefs bröder hade kommit, gladde det farao och hans tjänare.


text:
Och farao sade till Josef: ”Säg till dina bröder att göra så här: Lasta era djur och res hem till Kanaans land.


text:
Hämta sedan er far och ert husfolk och kom hit till mig, så ska jag ge er det bästa som finns i Egyptens land och ni ska få äta av landets överflöd.


text:
Du ska säga till dem att göra så här: Ta med er vagnar<f>[355]</f> från Egyptens land för era små barn och era hustrur, och hämta er far och kom hit.


text:
Och han gav dem var sin högtidsdräkt, men Benjamin gav han trehundra siklar silver<f>[356]</f> och fem högtidsdräkter.


text:
Till sin far skickade han också gåvor, tio åsnor lastade med det bästa Egypten hade och tio åsneston lastade med säd och bröd och andra livsmedel åt hans far för resan.


text:
Sedan lät han sina bröder resa, och de gav sig i väg. Och han sade till dem: ”Gräla inte på vägen hem!”


text:
De berättade för honom: ”Josef lever än, och han är härskare över hela Egyptens land!” Då blev han alldeles lamslagen, han kunde inte tro dem.


text:
Men när de talade om för honom allt vad Josef hade sagt till dem och när han såg vagnarna som Josef hade skickat för att hämta honom, då fick deras far Jakob nytt liv.


text:
<f>ⓐ</f> Och Israel sade: ”Det räcker. Min son Josef lever än. Jag vill ge mig av så att jag får se honom innan jag dör.”


text:
<pb/><f>ⓑ</f> Israel bröt upp med allt han ägde. När han kom till Beer-Sheba<f>[357]</f> offrade han slaktoffer åt sin far Isaks Gud.


text:
Då sade han: ”Jag är Gud, din fars Gud. Var inte rädd för att resa till Egypten, för jag ska där göra dig till ett stort folk.


text:
<f>ⓒ</f> Jag ska själv följa med dig till Egypten och jag ska också föra dig tillbaka därifrån. Och Josefs hand ska sluta dina ögon.”


text:
<pb/>Jakob bröt upp från Beer-Sheba. Och Israels söner satte sin far Jakob, sina små barn och sina hustrur på vagnarna som farao hade skickat för att hämta honom.


text:
<f>ⓓ</f> De tog sin boskap och de ägodelar som de skaffat sig i Kanaans land och kom till Egypten<f>[358]</f>, Jakob och alla hans ättlingar med honom.


text:
Sina söner och sonsöner, sina döttrar och sondöttrar, alla sina ättlingar förde han med sig till Egypten.


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Detta är namnen på Israels barn, Jakob och hans söner, som kom till Egypten: <pb/>Jakobs förstfödde var Ruben,


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Simeons söner var Jemuel, Jamin, Ohad, Jakin, Sohar och Saul, den kananeiska kvinnans son.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Judas söner var Er, Onan, Shela, Peres och Sera, men Er och Onan dog i Kanaans land, och Peres söner var Hesron och Hamul.


text:
<pb/>Detta var Leas söner som hon födde åt Jakob i Paddan-Aram. Dessutom födde hon åt honom dottern Dina. Sönerna och döttrarna var sammanlagt trettiotre personer.


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Ashers söner var Jimna, Jishva, Jishvi och Beria, och deras syster var Sera. Berias söner var Heber och Malkiel.


text:
<pb/>Dessa var söner till Silpa, som Laban hade gett åt sin dotter Lea. Hon födde dem åt Jakob, sexton personer.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> De söner som föddes åt Josef i Egyptens land var Manasse och Efraim. De föddes åt honom av Asenat, som var dotter till Poti-Fera, prästen i On.


text:
<pb/><f>ⓜ</f> Benjamins söner var Bela, Beker och Ashbel, Gera och Naaman, Ehi och Rosh, Muppim och Huppim och Ard.


text:
<pb/>Dessa var söner till Bilha, som Laban hade gett åt sin dotter Rakel, och hon födde dem åt Jakob, sammanlagt sju personer.


text:
<pb/>De som kom med Jakob till Egypten, hans ättlingar, var sammanlagt sextiosex personer förutom Jakobs sonhustrur.


text:
<f>ⓞ</f> Och Josefs söner, som föddes åt honom i Egypten, var två. De personer av Jakobs hus som kom till Egypten var sammanlagt sjuttio.


text:
<pb/>Jakob skickade Juda i förväg till Josef för att han skulle visa honom vägen till Goshen. Och de kom till landet Goshen.


text:
Josef lät spänna för sin vagn och for till Goshen för att möta sin far Israel. När han kom fram till honom föll han honom om halsen och grät länge vid hans hals.


text:
Och Israel sade till Josef: ”Nu kan jag dö, när jag fått se ditt ansikte och vet att du fortfarande lever.”


text:
<pb/>Josef sade till sina bröder och sin fars husfolk: ”Jag ska gå upp och tala med farao och säga till honom: Mina bröder och min fars husfolk, som har bott i Kanaans land, har kommit till mig.


text:
De här männen är herdar och har ägnat sig åt boskapsskötsel. De har med sig sina får och kor och allt de äger.


text:
<f>ⓟ</f> ska ni svara: Vi, dina tjänare, har sysslat med boskapsskötsel från vår ungdom och fram till nu, vi liksom våra fäder. Då kommer ni att få bo i landet Goshen, för egyptierna avskyr allt vad fåraherdar<f>[360]</f> heter.”


text:
<pb/>Och Josef kom och berättade för farao: ”Min far och mina bröder har kommit från Kanaans land med sina får och kor och allt de äger. De är nu i landet Goshen.”


text:
Då frågade farao hans bröder: ”Vad har ni för yrke?” De svarade farao: ”Dina tjänare är fåraherdar, vi liksom våra fäder.”


text:
De sade också till farao: ”Vi har kommit för att bo här i landet en tid, för dina tjänare har inget bete för sina får eftersom svälten är svår i Kanaans land. Så låt dina tjänare bo i landet Goshen.”


text:
Egyptens land ligger öppet för dig. Låt din far och dina bröder bo i den bästa delen av landet, låt dem bo i landet Goshen. Och om du vet att några bland dem är dugliga män, så sätt dem till uppsyningsmän över min boskap.”


text:
<pb/>Sedan hämtade Josef sin far Jakob och förde honom fram inför farao, och Jakob hälsade<f>[361]</f> farao.


text:
<f>ⓠ</f> Jakob svarade farao: ”Min vandringstid har varat i hundratrettio år. Få och svåra har mina levnadsår varit. De når inte upp till mina förfäders levnadsår under deras vandringstid.”


text:
<pb/>Josef lät sin far och sina bröder bo i Egyptens land och gav dem egendom i den bästa delen av landet, i Raamses område<f>[362]</f> som farao befallt.


text:
Josef försörjde sin far och sina bröder och hela sin fars hus och gav var och en underhåll efter antalet barn.


text:
<pb/>Men det fanns inget bröd någonstans i landet eftersom svälten var mycket svår, och både Egypten och Kanaans land var svaga av hunger.


text:
För den säd som folket köpte samlade Josef alla pengar som fanns i Egypten och Kanaan och förde dem in i faraos palats.


text:
<pb/>Men när pengarna tog slut i Egypten och Kanaan, kom alla egyptier till Josef och sade: ”Ge oss bröd! Varför skulle vi dö här framför ögonen på dig? Vi har inga pengar kvar.”


text:
Då kom de med sin boskap till Josef, och han gav dem bröd i utbyte mot deras hästar, får, kor och åsnor. På så sätt underhöll han dem det året och gav dem bröd i utbyte mot all deras boskap.


text:
<pb/>Så tog det året slut. Men året därpå kom de tillbaka till honom och sade: ”Vi kan inte dölja det för min herre. Pengarna är slut och boskapen vi ägde tillhör min herre. Vi har inget annat kvar än våra kroppar och vår jord.


text:
Varför skulle vi dö här framför dig, vi och vår åkerjord? Köp oss och vår jord för bröd, så ska vi med vår jord bli faraos slavar. Ge oss bara utsäde, så att vi får leva och inte dör och åkerjorden inte läggs öde.”


text:
<pb/>Då köpte Josef all jord i Egypten åt farao. Alla egyptierna sålde sina åkrar eftersom svälten var så svår, och åkerjorden blev faraos egendom.


text:
Men prästernas jord köpte han inte, eftersom prästerna hade sitt bestämda underhåll av farao och levde av det som farao gav dem. Därför behövde de inte sälja sin jord.


text:
<pb/>Och Josef sade till folket: ”Nu har jag köpt er och er jord åt farao. Här har ni utsäde så att ni kan beså jorden.


text:
När skörden kommer in ska ni ge en femtedel<f>[363]</f> åt farao. Men fyra femtedelar ska ni själva ha till utsäde och till mat åt er och ert husfolk och era små barn.”


text:
De svarade: ”Du har räddat våra liv. Herre, låt oss finna nåd för dina ögon, så ska vi vara faraos slavar.”


text:
Josef gjorde det till en lag som gäller än i dag för Egyptens jord, att femtedelen av skörden ska ges åt farao. Det var bara prästernas jord som inte blev faraos egendom.


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Så bodde Israel i landet Goshen i Egypten. De skaffade sig ägodelar och var fruktsamma och förökade sig mycket.


text:
<pb/><f>ⓢ</f> När tiden närmade sig att Israel skulle dö, kallade han till sig sin son Josef och sade till honom: ”Om jag har funnit nåd för dina ögon, så lägg din hand under min höft och lova att visa mig kärlek och trofasthet så att du inte begraver mig i Egypten.


text:
När jag gått till vila hos mina fäder, för mig då ut ur Egypten och begrav mig i deras grav.” Han svarade: ”Jag ska göra som du säger.”


text:
Men Jakob sade: ”Ge mig din ed!” Och han gav honom sin ed, och Israel tillbad böjd mot bäddens huvudände<f>[365]</f>.


text:
<pb/>Efter en tid sade man till Josef: ”Din far är sjuk.” Då tog han med sig sina båda söner Manasse och Efraim.


text:
Och man sade till Jakob: ”Din son Josef har kommit till dig.” <pb/>Israel samlade då sina krafter och satte sig upp i sängen.


text:
<f>ⓣ</f> Han sade till Josef: ”Gud den Allsmäktige uppenbarade sig för mig i Luz i Kanaans land. Han välsignade mig


text:
och sade till mig: Jag ska göra dig fruktsam och föröka dig och låta många folk komma från dig, och jag ska ge detta land åt dina efterkommande till egendom för evigt.


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Dina båda söner, som föddes åt dig i Egyptens land innan jag kom hit till dig i Egypten, ska nu vara mina. Efraim och Manasse ska vara mina<f>[366]</f> liksom Ruben och Simeon.


text:
<f>ⓥ</f> När jag kom från Paddan dog Rakel i Kanaans land under resan, när det ännu var ett stycke kvar till Efrata, och jag begravde henne där vid vägen till Efrata.” — Platsen heter nu Betlehem.


text:
Josef svarade sin far: ”Det är mina söner som Gud har gett mig här.” Då sade han: ”Ta hit dem till mig så att jag får välsigna dem.”


text:
Israels ögon var svaga av ålder så att han inte kunde se. Josef förde fram dem till honom, och han kysste dem och tog dem i sin famn.


text:
Och Israel sade till Josef: ”Jag trodde inte att jag skulle få se ditt ansikte, men nu har Gud till och med låtit mig se dina barn!”


text:
Sedan tog Josef dem båda i handen, Efraim i sin högra hand till vänster framför Israel, och Manasse i sin vänstra hand till höger framför Israel, och förde fram dem till honom.


text:
Men Israel räckte ut sin högra hand och lade den på Efraims huvud trots att han var den yngre, och sin vänstra hand på Manasses huvud trots att Manasse var den förstfödde. Han lade händerna i kors.


text:
<f>ⓦ</f> Och han välsignade Josef och sade: <pb/><t>”Den Gud som mina fäder</t> <t>Abraham och Isak har vandrat inför,</t> <t>den Gud som har varit min herde</t> <t>från min födelse ända till i dag,</t>


text:
<t><f>ⓧ</f> den ängel som har förlossat mig</t> <t>från allt ont,</t> <t>han ska välsigna pojkarna.</t> <t>De ska uppkallas efter mitt namn</t> <t>och mina fäder Abrahams</t> <t>och Isaks namn,</t> <t>och de ska föröka sig</t> <t>och bli många på jorden.”</t>


text:
<pb/>Men när Josef såg att hans far lade sin högra hand på Efraims huvud, tyckte han inte om det. Han tog sin fars hand och ville flytta den från Efraims till Manasses huvud.


text:
Och Josef sade till sin far: ”Gör inte så, far. Det här är den förstfödde. Lägg din högra hand på hans huvud.”


text:
<f>ⓨ</f> Men hans far ville inte det. Han sade: ”Jag vet, min son, jag vet. Också från honom ska det komma ett folk, också han ska bli stor. Men hans yngre bror ska ändå bli större än han, och flera folk ska härstamma från honom.”


text:
Och han välsignade dem på den dagen och sade: <pb/><t>”I dig ska Israel välsigna och säga:</t> <t>Må Gud göra dig som</t> <t>Efraim och Manasse.”</t> <pb/>Och han satte Efraim före Manasse.


text:
<pb/>Därefter sade Israel till Josef: ”Se, jag dör. Men Gud ska vara med er och föra er tillbaka till era fäders land.


text:
<f>ⓩ</f> Och utöver det jag ger dina bröder, ger jag dig en bergsrygg<f>[367]</f> som jag tog från amoreerna med mitt svärd och min båge.”


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Och Jakob kallade sina söner till sig och sade: ”Kom hit till mig, så ska jag tala om vad som ska hända er i kommande dagar.


text:
<pb/><t><f>ⓑ</f> Ruben, du är min förstfödde,</t> <t>min kraft och min styrkas förstling,</t> <t>främst i myndighet</t> <t>och främst i makt.</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Du sjuder över som vatten,</t> <t>du ska inte bli den främste,</t> <t>för du besteg din fars bädd,</t> <t>då vanhelgade du den.</t> <t>Han besteg min säng! <pb/></t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Min själ ska inte ta del i deras råd,</t> <t>min själ ska inte umgås med dem,</t> <t>för de dödade män i sin vrede</t> <t>och stympade oxar i sitt övermod.</t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Förbannad är deras vrede</t> <t>som är så våldsam</t> <t>och deras grymhet</t> <t>som är så stor!</t> <t>Jag ska dela upp dem i Jakob</t> <t>och skingra dem i Israel. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Juda, dig ska dina bröder prisa.<f>[368]</f></t> <t>Din hand ska gripa</t> <t>dina fienders nacke,</t> <t>din fars söner</t> <t>ska buga sig för dig.</t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Ett ungt lejon är Juda.</t> <t>Du reser dig från rivet byte,</t> <t>min son.</t> <t>Han böjer sig, han lägger sig</t> <t>som ett lejon, som en lejonhona —</t> <t>vem vågar väcka honom?</t>


text:
<t><f>ⓘ</f> Spiran ska inte vika från Juda,</t> <t>inte härskarstaven</t> <t>från hans fötter,</t> <t>förrän han som den tillhör<f>[369]</f> kommer</t> <t>och folken lyder honom.</t>


text:
<t>Han binder sin ungåsna</t> <t>vid vinstocken,</t> <t>sitt åsneföl vid den ädla rankan.</t> <t>Han tvättar sina kläder i vin,</t> <t>sin mantel i druvors blod.</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> Sebulon ska bo vid havets strand</t> <t>och bli en hamn för skepp.<f>[370]</f></t> <t>Sin sida ska han vända mot Sidon. <pb/></t>


text:
<t>Han såg att viloplatsen var god</t> <t>och landet ljuvligt.</t> <t>Då böjde han sin rygg</t> <t>under bördor</t> <t>och blev en arbetspliktig slav. <pb/></t>


text:
<t>Dan ska vara en orm på vägen,</t> <t>en huggorm på stigen</t> <t>som biter hästen i foten</t> <t>så att ryttaren faller baklänges.</t>


text:
<t><f>ⓜ</f> Från Asher kommer utsökta rätter,</t> <t>han ska bjuda</t> <t>på kungliga läckerheter. <pb/></t>


text:
<t>Josef är ett ungt fruktträd,</t> <t>ett ungt fruktträd vid källan.</t> <t>Grenarna når upp över muren.</t>


text:
<t>Men hans båge förblir fast</t> <t>och hans händer</t> <t>och armar spänstiga</t> <t>genom Jakobs Mäktige,</t> <t>genom Herden, Israels Klippa,</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> genom din fars Gud</t> <t>som ska hjälpa dig,</t> <t>genom den Allsmäktige</t> <t>som ska välsigna dig</t> <t>med välsignelser</t> <t>från himlen därovan</t> <t>välsignelser från djupet</t> <t>som ruvar där nere,</t> <t>välsignelser från bröst</t> <t>och moderliv.</t>


text:
<t>Din fars välsignelser når högt,</t> <t>högre än mina fäders välsignelser,</t> <t>till de eviga höjdernas härlighet.</t> <t>De ska vara över Josefs huvud,</t> <t>över hjässan på fursten</t> <t>bland sina bröder. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓟ</f> Benjamin är en glupsk varg.</t> <t>På morgonen äter han sitt rov,</t> <t>på kvällen fördelar han bytet.”</t>


text:
<pb/>Alla dessa är Israels tolv stammar, och detta är vad deras far sade till dem. Han välsignade dem och gav åt var och en sin särskilda välsignelse.


text:
<pb/>Sedan befallde han dem och sade: ”Jag ska nu samlas till mitt folk. Begrav mig hos mina fäder i grottan på hetiten Efrons mark,


text:
<f>ⓠ</f> i grottan vid fältet i Makpela mitt emot Mamre i Kanaans land, den som Abraham köpte till gravplats av hetiten Efron.


text:
<f>ⓡ</f> Där begravdes Abraham och hans hustru Sara, där begravdes Isak och hans hustru Rebecka, och där har jag själv begravt Lea,


text:
<pb/>När Jakob hade gett sina söner dessa befallningar drog han upp fötterna i sängen. Och han gav upp andan och samlades till sitt folk.


text:
Josef befallde läkarna han hade i sin tjänst att balsamera<f>[374]</f> hans far. Och läkarna balsamerade Israel.


text:
Det tog fyrtio dagar, så lång tid tar en balsamering. Och egyptierna sörjde honom i sjuttio dagar<f>[375]</f>.


text:
<pb/>När sorgedagarna efter honom var över sade Josef till faraos husfolk: ”Om jag har funnit nåd för era ögon, ber jag er säga dessa ord till farao:


text:
<f>ⓣ</f> Min far har tagit ed av mig och sagt: När jag är död, så begrav mig i den grav som jag grävt åt mig i Kanaans land. Låt mig därför resa och begrava min far och sedan komma tillbaka.”


text:
<pb/>Då reste Josef för att begrava sin far. Och faraos alla tjänare reste med honom, de äldste vid hans hov och alla de äldste i Egyptens land,


text:
dessutom allt Josefs husfolk och hans bröder och hans fars husfolk. Bara sina små barn, sina får och sina kor lämnade de kvar i landet Goshen.


text:
<pb/>När de kom till Goren-Haatad<f>[376]</f> på andra sidan Jordan höll de där en mycket stor och högtidlig dödsklagan, och han ordnade en sorgehögtid efter sin far i sju dagar.


text:
När landets invånare kananeerna såg sorgehögtiden i Goren-Haatad sade de: ”Här har egyptierna en stor sorgehögtid.” Därför kallades platsen Abel-Misrajim<f>[377]</f>. Den ligger på andra sidan Jordan.


text:
<f>ⓤ</f> De förde honom till Kanaans land och begravde honom i grottan vid fältet i Makpela, den mark som Abraham hade köpt till gravplats av hetiten Efron mitt emot Mamre.


text:
<pb/>När Josef hade begravt sin far, vände han tillbaka till Egypten med sina bröder och alla som följt med honom för att begrava hans far.


text:
<pb/>När Josefs bröder såg att deras far var död, sade de: ”Tänk om Josef hyser agg mot oss och ger igen för allt det onda som vi gjort mot honom.”


text:
Så ska ni säga till Josef: Vi ber dig, förlåt dina bröder deras brott och synd, att de gjort så illa mot dig. Så förlåt nu den synd som din fars Guds tjänare har begått.” Josef grät när han fick deras hälsning.


text:
Ni menade ont mot mig, men Gud har menat något gott genom det, för att bevara många människor vid liv.


text:
Så var inte rädda. Jag ska sörja för er och era små barn.” Och han tröstade dem och talade vänligt till dem.


text:
Josef fick se Efraims barn till tredje led. Även Manasses son Makirs barn lades i Josefs knä när de föddes<f>[378]</f>.


text:
<pb/><f>ⓥ</f> Och Josef sade till sina bröder: ”Jag dör, men Gud ska se till er och föra er från detta land till det land som han lovat med ed åt Abraham, Isak och Jakob.”


text:
<f>ⓦ</f> Och Josef tog ed av Israels söner och sade: ”När Gud ser till er, för då mina ben härifrån<f>[379]</f>.”


text:
<pb/>Josef dog när han var hundratio år<f>[380]</f>. Och man balsamerade honom och lade honom i en kista i Egypten.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Detta är namnen på Israels söner. De kom till Egypten<f>[1]</f> tillsammans med Jakob, var och en med sitt hus:


text:
<f>ⓒ</f> Men Israels barn var fruktsamma och blev fler, de förökade sig och blev mycket talrika så att landet blev uppfyllt av dem<f>[2]</f>.


text:
Nu ska vi gå klokt till väga med dem. Annars kanske de förökar sig ännu mer, och om det blir krig kan de gå samman med våra fiender och föra krig mot oss och sedan ge sig av från landet.”


text:
<pb/>Därför satte man arbetsledare över dem och plågade dem med tvångsarbete<f>[4]</f>. De byggde förrådsstäderna Pitom<f>[5]</f> och Raamses<f>[6]</f> åt farao<f>[7]</f>.


text:
Men ju mer man plågade dem, desto mer förökade de sig och desto mer spred de ut sig, så att man kände fruktan för Israels barn.


text:
De gjorde livet svårt för dem genom hårt arbete med murbruk och tegel<f>[8]</f> och med allt arbete på fälten, med alla slags arbeten som de tvingade dem att utföra.


text:
<pb/>Kungen av Egypten talade med dem som förlöste de hebreiska kvinnorna. En av dem hette Shifra och den andra Pua,


text:
och han sade: ”Se efter vad de hebreiska kvinnorna föder när ni förlöser dem: Om det är en son så döda honom, om det är en dotter så låt henne leva.”


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Men barnmorskorna fruktade Gud och gjorde inte som den egyptiske kungen hade befallt dem utan lät barnen leva.


text:
Då kallade kungen till sig barnmorskorna och sade till dem: ”Varför har ni gjort så här och låtit barnen leva?”


text:
Barnmorskorna svarade farao: ”Hebreiska kvinnor är inte som egyptiska. De är livskraftiga, de har fött innan barnmorskan kommer till dem.”


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Då befallde farao allt sitt folk: ”Alla nyfödda pojkar ska ni kasta i Nilen, men alla flickor ska ni låta leva.”


text:
<f>ⓗ</f> Hustrun blev havande och födde en son.<f>[9]</f> Hon såg att det var ett vackert barn<f>[10]</f> och höll honom gömd i tre månader.


text:
Men när hon inte kunde gömma honom längre, tog hon en korg<f>[11]</f> av papyrus. Hon strök på beck och tjära, lade barnet i korgen och satte den i vassen vid Nilens strand.


text:
<pb/>Då kom faraos dotter ner till floden för att bada, och hennes unga hovdamer gick längs floden. När hon fick se korgen i vassen skickade hon dit sin slavinna för att hämta den.


text:
Hon öppnade den och fick syn på barnet — det var en pojke, och han grät. Hon kände medlidande med honom och sade: ”Det är ett av de hebreiska barnen.”


text:
<pb/>Men hans syster frågade faraos dotter: ”Ska jag gå och hämta en hebreisk amma<f>[13]</f> som kan amma barnet åt dig?”


text:
Och faraos dotter sade till henne: ”Ta med dig det här barnet och amma det åt mig, så ska jag ge dig lön för det.” Kvinnan tog då barnet och ammade det.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> När pojken hade vuxit upp<f>[14]</f> förde hon honom till faraos dotter, och han blev hennes son. Hon gav honom namnet Mose, ”för jag drog upp<f>[15]</f> honom ur vattnet”, sade hon.


text:
<pb/><f>ⓚ</f> En dag när Mose hade blivit vuxen<f>[16]</f>, gick han ut till sina bröder och såg på deras slavarbete. Han fick se en egyptier som slog en hebreisk man, en av hans bröder.


text:
Då vände han sig åt alla håll, och när han såg att ingen annan var där slog han ihjäl egyptiern och gömde honom i sanden.


text:
<pb/>Nästa dag gick han ut igen och fick då se två hebreiska män i slagsmål. Då sade han till den som var skyldig: ”Varför slår du din landsman?”


text:
Han svarade: ”Vem har satt dig till ledare<f>[17]</f> och domare över oss? Tänker du döda mig som du dödade egyptiern?” Mose blev förskräckt och tänkte: ”Saken har alltså blivit känd!”


text:
<f>ⓛ</f> Farao<f>[18]</f> fick också höra om det och ville döda Mose. Men han flydde undan farao och bosatte sig i Midjans land<f>[19]</f>. Där satte han sig vid en brunn.


text:
<pb/>Prästen i Midjan hade sju döttrar. De kom och hämtade upp vatten och fyllde hoarna för att vattna sin fars får.


text:
<f>ⓜ</f> Då kom herdarna och körde bort dem. Men Mose grep in och räddade dem och gav vatten åt deras får.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> När de kom hem till sin far Reguel<f>[20]</f>, sade han: ”Varför kommer ni hem så tidigt i dag?”


text:
De svarade: ”En egyptisk man hjälpte oss mot herdarna. Han hämtade till och med upp vatten åt oss och vattnade fåren.”


text:
Då sade han till sina döttrar: ”Var är han? Varför gick ni ifrån honom? Bjud in honom så att han får äta<f>[21]</f> med oss.”


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Mose bestämde sig för att stanna hos mannen, som gav honom sin dotter Sippora till hustru.


text:
<f>ⓟ</f> Hon födde en son och Mose gav honom namnet Gershom, ”för”, sade han, ”jag har blivit en främling<f>[22]</f> i ett främmande land.”


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Det gick en lång tid, och under den tiden dog Egyptens kung. Men Israels barn suckade över sitt slaveri och ropade på hjälp, och deras rop över slaveriet steg upp till Gud.


text:
<pb/>Mose vallade fåren åt sin svärfar Jetro<f>[24]</f>, prästen i Midjan. En gång drev han fåren till andra sidan öknen och kom till Guds berg Horeb<f>[25]</f>.


text:
<f>ⓡ</f> Där uppenbarade sig HERRENS ängel för honom i en eldslåga som slog upp ur en buske. Han såg att busken brann av elden utan att busken brann upp.


text:
<pb/>När HERREN såg att han kom för att se efter, ropade Gud till honom ur busken: ”Mose! Mose!” Han svarade: ”Här är jag.”


text:
<f>ⓢ</f> Då sade Gud: ”Kom inte närmare! Ta av dig skorna<f>[26]</f>, för platsen där du står är helig mark.”


text:
<f>ⓣ</f> Och han sade: ”Jag är din fars Gud — Abrahams Gud, Isaks Gud och Jakobs Gud.” Då dolde Mose ansiktet, för han bävade för att se på Gud.<f>[27]</f>


text:
<pb/><f>ⓤ</f> HERREN sade: ”Jag har sett hur mitt folk förtrycks i Egypten, och jag har hört hur de ropar över sina plågare. Jag känner deras lidande.


text:
<f>ⓥ</f> Därför har jag kommit ner för att rädda dem från egyptierna och föra dem ut ur det landet upp till ett gott och rymligt land, ett land som flödar av mjölk och honung<f>[28]</f>, en plats där det bor kananeer, hetiter, amoreer, perisseer, hiveer och jebusiter.


text:
<f>ⓦ</f> Så gå nu! Jag ska sända dig till farao, och du ska föra mitt folk, Israels barn, ut ur Egypten.”


text:
<pb/>Men Mose sade till Gud: ”Vem är jag, att jag skulle gå till farao och föra Israels barn ut ur Egypten?”


text:
Han svarade: ”Jag ska vara med dig. Och här är ditt tecken på att det är jag som har sänt dig: När du har fört folket ut ur Egypten, ska ni hålla gudstjänst på detta berg.”


text:
<pb/>Då sade Mose till Gud: ”Om jag kommer till Israels barn och säger till dem: Era fäders Gud har sänt mig till er, och de frågar mig: Vad är hans namn? — vad ska jag då svara dem?”


text:
<pb/><f>ⓧ</f> Gud sade till Mose: ”Jag är den Jag Är.” Och han fortsatte: ”Så ska du säga till Israels barn: <e>Jag Är</e><f>[29]</f> har sänt mig till er.”


text:
<f>ⓨ</f> Och Gud sade sedan till Mose: ”Så ska du säga till Israels barn: HERREN, era fäders Gud, Abrahams Gud, Isaks Gud och Jakobs Gud, har sänt mig till er. Det ska vara mitt namn för evigt och så ska man kalla mig från släkte till släkte.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Gå nu och samla de äldste i Israel och säg till dem: HERREN, era fäders Gud, Abrahams Gud, Isaks Gud och Jakobs Gud, har uppenbarat sig för mig och sagt: Jag har sett till er och vet vad de har gjort mot er i Egypten.


text:
Därför säger jag: Jag ska föra er ut ur lidandet i Egypten och upp till kananeernas, hetiternas, amoreernas, perisseernas, hiveernas och jebusiternas land, ett land som flödar av mjölk och honung.


text:
<pb/>De kommer att lyssna till dina ord, och du och Israels äldste ska gå till Egyptens kung och säga till honom: HERREN, hebreernas Gud, har visat sig för oss. Låt oss gå tre dagsresor in i öknen och offra åt HERREN vår Gud.


text:
Därför ska jag räcka ut min hand och slå Egypten med alla slags under som jag ska göra där. Sedan kommer han att släppa er.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Och jag ska låta detta folk finna nåd för egyptiernas ögon så att ni inte behöver gå tomhänta när ni drar bort.


text:
Nej, varje kvinna ska be sin grannfru och kvinnorna som bor i hennes hus om föremål av silver och guld och även kläder, som ni ska sätta på era söner och döttrar. Så ska ni ta byte från egyptierna.”


text:
<pb/>Mose svarade: ”Men om de inte tror mig och inte lyssnar på mina ord utan säger: HERREN har inte uppenbarat sig för dig?”


text:
Han svarade: ”En stav.” Han sade: ”Kasta den på marken!” När han kastade den på marken förvandlades den till en orm,<f>[30]</f> och Mose flydde för den.


text:
Men HERREN sade till Mose: ”Räck ut handen och ta den i stjärten.” Då räckte han ut handen och grep ormen, och den blev åter en stav i hans hand.


text:
HERREN sade: ”Så ska de tro att HERREN, deras fäders Gud, Abrahams Gud, Isaks Gud och Jakobs Gud, har uppenbarat sig för dig.”


text:
<pb/>HERREN sade sedan till honom: ”Stick in handen i din famn!” Han gjorde så, och när han drog ut den var handen vit som snö av spetälska.


text:
Sedan sade Gud: ”Stick tillbaka handen in i din famn!” Mose gjorde så, och när han drog ut den liknade den resten av hans kropp igen.


text:
Och HERREN sade: ”Om de inte tror dig eller lyssnar till det första tecknet, så måste de tro på det andra tecknet.


text:
Men om de inte ens tror på dessa två tecken eller lyssnar till dina ord, ta då lite av Nilens vatten och häll ut det på torra marken. Då ska vattnet som du tog ur floden förvandlas till blod på torra marken.”


text:
<pb/><f>ⓑ</f> Då sade Mose till HERREN: ”Men Herre, jag är ingen ordets man, varken förr eller nu när du talat till din tjänare. Jag är trög i talet och har en trög tunga.”


text:
<f>ⓒ</f> HERREN sade till honom: ”Vem har gett människan munnen? Vem gör henne stum eller döv, seende eller blind? Är det inte jag, HERREN?


text:
Då upptändes HERRENS vrede mot Mose och han sade: ”Har du inte din bror Aron, leviten? Jag vet att han kan tala. Och se, han är på väg ut för att möta dig, och när han får se dig ska han bli glad i sitt hjärta.


text:
<f>ⓔ</f> Du ska tala till honom och lägga orden i hans mun. Och jag ska vara med din mun och hans mun, och jag ska lära er vad ni ska göra.


text:
Han ska tala i ditt ställe till folket. Han ska vara som din mun, och du ska vara som hans Gud.<f>[31]</f>


text:
<pb/>Mose återvände till sin svärfar Jetro och sade till honom: ”Låt mig vända tillbaka till mina bröder i Egypten för att se om de lever än.” Jetro sade till Mose: ”Gå i frid!”


text:
<f>ⓕ</f> Och när Mose var i Midjan sade HERREN till honom: ”Bege dig tillbaka till Egypten, för alla som ville ta ditt liv är döda.”


text:
<f>ⓖ</f> Då tog Mose sin hustru och sina söner och satte dem på sin åsna och återvände till Egyptens land. Och Mose tog Guds stav i handen.


text:
<pb/><f>ⓗ</f> HERREN sade till Mose: ”När du kommer tillbaka till Egypten, se då till att du gör alla de under som jag gett dig makt att utföra inför farao. Men jag ska göra hans hjärta hårt så att han inte släpper folket.


text:
<f>ⓙ</f> och jag har sagt till dig: Släpp min son, så att han kan hålla gudstjänst åt mig.<f>[32]</f> Men du vägrade att släppa honom, och därför ska jag döda din förstfödde son.”


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Under resan hände det vid en viloplats att HERREN kom emot Mose och ville döda honom.<f>[33]</f>


text:
<f>ⓛ</f> Då tog Sippora en vass flintsten och skar bort sin sons förhud, och hon rörde vid Moses fötter med den och sade: ”Du är en blodsbrudgum för mig.”


text:
<pb/><f>ⓜ</f> Och HERREN sade till Aron: ”Gå och möt Mose ute i öknen!” Han gav sig i väg och mötte Mose vid Guds berg, och han kysste honom.


text:
Och Mose berättade för Aron allt som HERREN hade sagt när han sände honom och om alla tecken han befallt honom att göra.


text:
<f>ⓝ</f> Då trodde folket, och när de hörde att HERREN hade tagit sig an Israels barn och sett deras lidande, böjde de sig ner och tillbad.


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Därefter gick Mose och Aron till farao<f>[34]</f> och sade: ”Så säger HERREN, Israels Gud: Släpp mitt folk, så att de kan hålla högtid åt mig i öknen!”


text:
<f>ⓟ</f> Men farao svarade: ”Vem är HERREN? Skulle jag lyssna på honom och släppa Israel? Jag känner inte HERREN, och jag tänker inte släppa Israel.”


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Då sade de: ”Hebreernas Gud har uppenbarat sig för oss. Låt oss få gå tre dagsresor in i öknen och offra åt HERREN vår Gud, så att han inte kommer över oss med pest eller svärd.”


text:
Men kungen av Egypten sade till dem: ”Mose och Aron, varför lockar ni bort folket från deras arbete? Gå till era dagsverken!”


text:
<f>ⓡ</f> Och farao fortsatte: ”Folket är redan nu många i landet. Ändå vill ni att de ska sluta med sina dagsverken!”


text:
Men samma mängd tegel som de gjort förut ska ni kräva av dem, utan något avdrag. De är lata, därför ropar de: Låt oss gå och offra åt vår Gud!


text:
Man måste lägga hårt arbete på dessa människor, så att de har något att göra och inte lyssnar på lögner.”


text:
Då gick slavdrivarna och förmännen ut och sade till folket: ”Så säger farao: Jag ger er inte längre halm.


text:
Slavdrivarna drev på dem och sade: ”Gör färdigt ert arbete, full kvot för varje dag, precis som när ni fick halm!”


text:
Och israeliternas förmän, de som faraos slavdrivare hade satt över dem, fick hugg och slag och man sade till dem: ”Varför har ni inte tillverkat full mängd tegel som förut, varken i går eller i dag?”


text:
Ingen halm får dina tjänare, och ändå säger de åt oss att skaffa fram tegel<f>[36]</f>. Se, dina tjänare får hugg och slag trots att skulden ligger hos ditt eget folk.”


text:
<pb/>Israeliternas förmän insåg att de var illa ute, eftersom man hade sagt att de inte skulle få något avdrag i den dagliga tegelkvoten.


text:
och de sade till dem: ”Må HERREN se vad ni har gjort och döma er! Ni har fått farao och hans tjänare att avsky oss och satt svärd i deras hand så att de kan döda oss.”


text:
<pb/><f>ⓢ</f> Då vände Mose sig på nytt till HERREN och sade: ”Herre, varför har du handlat så illa mot detta folk? Varför sände du mig?


text:
Ända sedan jag gick till farao för att tala i ditt namn har han gjort dem illa, och du har inte gjort någonting för att rädda ditt folk.”


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Men HERREN sade till Mose: ”Nu ska du få se vad jag ska göra med farao. Min starka hand ska få honom att släppa dem, och min starka hand ska få honom att driva ut dem ur sitt land.”


text:
<f>ⓤ</f> För Abraham, Isak och Jakob visade jag mig som Gud den Allsmäktige<f>[37]</f>, men under mitt namn<f>[38]</f> HERREN gjorde jag mig inte känd för dem.


text:
<f>ⓥ</f> Jag upprättade också mitt förbund med dem och lovade att ge dem Kanaans land, det land där de bodde som främlingar.


text:
<f>ⓦ</f> Och jag har nu hört Israels barn sucka över att egyptierna håller dem som slavar, och jag har kommit ihåg mitt förbund.


text:
<pb/><f>ⓧ</f> Säg därför till Israels barn: Jag är HERREN. Jag ska föra er ut från Egyptens tvångsarbete och rädda er från deras slaveri, och jag ska återlösa er med utsträckt arm och stora straffdomar.


text:
Och jag ska ta er till mitt folk och vara er Gud. Ni ska inse att jag är HERREN er Gud, som för er ut från slavarbetet hos egyptierna.


text:
<f>ⓨ</f> Och jag ska föra er till det land som jag med upplyft hand lovade ge till Abraham, Isak och Jakob. Jag ska ge er det som arvedel. Jag är HERREN.”


text:
Allt detta talade Mose till Israels barn, men de lyssnade inte på honom på grund av sin otålighet och det hårda arbetet.


text:
<f>ⓩ</f> Men Mose talade inför HERREN och sade: ”Israels barn lyssnar ju inte på mig. Hur skulle då farao vilja lyssna på mig, jag som har oomskurna läppar<f>[39]</f>?”


text:
Men HERREN talade till Mose och Aron och befallde dem att säga till Israels barn och till farao, kungen av Egypten, att Israels barn skulle föras ut ur Egyptens land.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Detta var huvudmännen för deras familjer: <pb/>Söner till Ruben, Israels förstfödde, var Henok och Pallu, Hesron och Karmi. Dessa var Rubens släkter.


text:
<pb/>Simeons söner var Jemuel, Jamin, Ohad, Jakin, Sohar och Saul, den kananeiska kvinnans son. Dessa var Simeons släkter.


text:
<pb/><f>ⓑ</f> Och detta är namnen på Levis söner enligt deras födelseordning: Gershon, Kehat och Merari. Levi blev 137 år.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Aron tog till hustru Amminadabs dotter Elisheba, syster till Nahshon, och hon födde Nadab och Abihu, Eleasar och Itamar.


text:
<pb/>Eleasar, Arons son, tog en av Putiels döttrar till hustru, och hon födde Pinehas. <pb/>Dessa var huvudmännen för leviternas familjer efter deras släkter.


text:
<pb/><f>ⓓ</f> Det var till denne Aron och denne Mose som HERREN hade sagt: ”För ut Israels barn ur Egyptens land efter deras häravdelningar.”


text:
HERREN sade till honom: ”Jag är HERREN. Säg till farao, kungen av Egypten, allt som jag säger till dig.”


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Men HERREN sade till Mose: ”Se, jag sätter dig att vara som Gud för farao, och din bror Aron ska vara din profet.


text:
Du ska tala allt jag befaller dig. Sedan ska din bror Aron tala med farao om att släppa Israels barn ut ur sitt land.


text:
Farao kommer inte att lyssna på er, men jag ska lägga min hand på Egypten och föra mina härskaror, mitt folk, Israels barn, ut ur Egypten genom stora straffdomar.


text:
Och egyptierna ska inse att jag är HERREN, när jag räcker ut min hand över Egypten och för Israels barn ut därifrån.”


text:
”När farao säger till er: Låt oss se något under! då ska du säga till Aron: Ta din stav och kasta den framför farao så ska den bli en stor orm.”


text:
Mose och Aron gick till farao och gjorde som HERREN hade befallt. Aron kastade sin stav framför farao och hans tjänare, och den blev en stor orm.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Då kallade farao till sig sina vise män och trollkarlar, och även dessa, de egyptiska spåmännen, gjorde samma tecken genom sina magiska konster.


text:
Men gå till honom på morgonen då han går ut till vattnet. Ställ dig i hans väg på stranden av Nilen och ta i din hand staven som förvandlades till en orm.


text:
Säg till honom: HERREN, hebreernas Gud, har sänt mig till dig för att säga: Släpp mitt folk, så att de kan hålla gudstjänst åt mig i öknen. Men se, hittills har du inte velat lyssna.


text:
Därför säger HERREN så: Genom detta ska du förstå att jag är HERREN. Se, med staven som jag håller i handen ska jag slå Nilens vatten så att det förvandlas till blod<f>[40]</f>.


text:
Och HERREN sade till Mose: ”Säg till Aron: Ta din stav och räck ut handen över Egyptens vatten, över dess strömmar, kanaler och sjöar och alla andra vattensamlingar, så ska de bli blod. Över hela Egyptens land ska det vara blod, både i träkärl och stenkärl.”


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Mose och Aron gjorde som HERREN hade befallt. Han lyfte upp staven och slog vattnet i Nilen inför faraos och hans tjänares ögon. Då förvandlades allt vatten i floden till blod.


text:
Fiskarna i Nilen dog och floden stank så att egyptierna inte kunde dricka vattnet från floden. Det var blod i hela Egyptens land.


text:
<pb/>Men de egyptiska spåmännen gjorde samma tecken genom sina magiska konster. Och faraos hjärta förblev hårt så att han inte lyssnade på dem, precis som HERREN hade sagt.


text:
Och i hela Egypten grävde man efter dricksvatten kring Nilen, eftersom vattnet i floden inte var drickbart.


text:
<pb/>Därefter sade HERREN till Mose: ”Gå till farao och säg till honom: Så säger HERREN: Släpp mitt folk, så att de kan hålla gudstjänst åt mig!


text:
Nilen ska vimla av grodor. De ska stiga upp och komma in i ditt hus, in i ditt sovrum och upp i din säng, in i dina tjänares hus och bland ditt folk och i dina bakugnar och baktråg.


text:
HERREN sade också till Mose: ”Säg till Aron: Räck ut handen med din stav över strömmarna, kanalerna och sjöarna och låt grodor stiga upp över Egyptens land.”


text:
<pb/>Men spåmännen gjorde samma tecken genom sina magiska konster och lät grodor stiga upp över Egyptens land.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Då kallade farao till sig Mose och Aron och sade: ”Be till HERREN att han tar bort grodorna från mig och mitt folk. Då ska jag släppa folket, så att de kan offra till HERREN.”


text:
Mose sade till farao: ”Du ska få äran att bestämma när jag ska be för dig och dina tjänare och ditt folk, så att grodorna försvinner från dig och dina hus och bara finns kvar i Nilen.”


text:
Han svarade: ”I morgon.” Då sade Mose: ”Det ska bli som du har sagt, så att du förstår att ingen är som HERREN vår Gud.


text:
Grodorna ska försvinna från dig och dina hus, från dina tjänare och ditt folk och bara finnas kvar i Nilen.”


text:
<pb/>Därefter gick Mose och Aron ut från farao. Och Mose ropade till HERREN om hjälp mot grodorna som han låtit komma över farao.


text:
<f>ⓙ</f> Men när farao såg att han fått lindring, förhärdade han sitt hjärta och lyssnade inte på dem, precis som HERREN hade sagt.


text:
<pb/>Sedan sade HERREN till Mose: ”Säg till Aron: Räck ut din stav och slå stoftet på marken. Över hela Egyptens land ska då stoftet förvandlas till mygg.”


text:
De gjorde så. Aron räckte ut sin hand med staven och slog i stoftet på marken, och det kom mygg på människor och boskap. Av allt stoft på marken blev det mygg i hela Egypten.


text:
<pb/>Spåmännen tänkte då göra samma tecken genom sina magiska konster. De försökte få fram mygg, men de kunde inte. Och myggen kom på människor och boskap.


text:
<f>ⓚ</f> Då sade spåmännen till farao: ”Det är Guds finger!” Men faraos hjärta förblev hårt och han lyssnade inte på dem, precis som HERREN hade sagt.


text:
<pb/>HERREN sade till Mose: ”Träd fram inför farao tidigt på morgonen när han går ut till vattnet och säg till honom: Så säger HERREN: Släpp mitt folk, så att de kan hålla gudstjänst åt mig!


text:
Om du inte släpper mitt folk ska jag sända flugsvärmar över dig och dina tjänare, ditt folk och dina hus. Egyptiernas hus ska fylls av flugsvärmar, och även marken som de står på.


text:
Men den dagen ska jag göra ett undantag för landet Goshen<f>[41]</f> där mitt folk bor. Det ska inte finnas några flugsvärmar där, för att du ska inse att jag, HERREN, är här i landet.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Och HERREN gjorde så. Stora flugsvärmar kom in i faraos och hans tjänares hus, och överallt i Egypten härjades landet av flugsvärmarna.


text:
<f>ⓜ</f> Men Mose svarade: ”Det skulle inte vara rätt att göra så, för vi offrar sådant åt HERREN vår Gud som är avskyvärt för egyptierna. Om vi skulle offra sådant som egyptierna avskyr inför deras ögon skulle de säkert stena oss.


text:
<pb/>Då sade farao: ”Jag släpper er så att ni kan offra åt HERREN er Gud i öknen. Gå bara inte för långt bort. Be för mig!”


text:
Mose svarade: ”Ja, när jag kommer ut från dig ska jag be till HERREN, att flugsvärmarna i morgon viker bort från farao, hans tjänare och hans folk. Men farao bör inte bedra oss igen och vägra släppa folket så att de kan offra åt HERREN.”


text:
och HERREN gjorde som Mose hade begärt. Han tog bort flugsvärmarna från farao, hans tjänare och hans folk, så att inte en enda fluga fanns kvar.


text:
<pb/>HERREN sade till Mose: ”Gå till farao och säg till honom: Så säger HERREN, hebreernas Gud: Släpp mitt folk, så att de kan hålla gudstjänst åt mig!


text:
se, då ska HERRENS hand komma med en mycket svår pest över din boskap på marken: hästar, åsnor, kameler, kor och får.


text:
Men HERREN ska göra skillnad mellan israeliternas boskap och egyptiernas, så att inget djur som tillhör Israels barn ska dö.”


text:
<pb/>Nästa dag gjorde HERREN så, och all egyptiernas boskap dog. Men av israeliternas boskap dog inte ett enda djur.


text:
När farao sände bud för att höra efter, se, då hade inte ett enda djur dött av Israels boskap. Men faraos hjärta förblev hårt och han släppte inte folket.


text:
<pb/>HERREN sade till Mose och Aron: ”Ta händerna fulla med sot ur smältugnen. Mose ska kasta upp det mot himlen inför faraos ögon.


text:
Det ska bli ett damm över hela Egyptens land, och det ska bli bölder som slår ut med blåsor på människor och boskap i hela Egypten.”


text:
Då tog de sot ur smältugnen och trädde fram inför farao. Mose kastade upp sotet mot himlen, och bölder slog ut med blåsor på människor och boskap.


text:
<pb/>Och spåmännen kunde inte träda fram inför Mose för böldernas skull, för det var bölder på dem och på alla egyptier.


text:
Men HERREN gjorde faraos hjärta hårt så att han inte lyssnade på dem, precis som HERREN hade sagt till Mose.


text:
<pb/>Därefter sade HERREN till Mose: ”Stig upp tidigt på morgonen, träd fram inför farao och säg till honom: Så säger HERREN, hebreernas Gud: Släpp mitt folk, så att de kan hålla gudstjänst åt mig.


text:
Annars ska jag den här gången sända alla mina plågor över dig själv, dina tjänare och ditt folk, så att du förstår att ingen är som jag på hela jorden.


text:
För nu var jag nära att räcka ut min hand och slå dig och ditt folk med pest för att utrota dig från jorden.


text:
<f>ⓞ</f> Men just därför lät jag dig uppstå<f>[42]</f>, för att visa dig min makt och för att mitt namn skulle förkunnas över hela jorden.


text:
se, då ska jag i morgon vid den här tiden sända ett hagel så tungt att inget liknande har hänt i Egypten från den dag det grundades ända tills nu.


text:
Sänd därför ut folk och hämta in din boskap och allt annat du har ute på marken, för alla människor och all boskap som är ute på marken och inte har kommit under tak kommer att träffas av haglet och dödas.”


text:
<pb/>Den av faraos tjänare som fruktade HERRENS ord lät sina slavar och sin boskap söka skydd i husen,


text:
<pb/>HERREN sade till Mose: ”Lyft din hand mot himlen, så ska det falla hagel över hela Egypten, över människor och boskap och markens alla växter i Egyptens land.”


text:
<f>ⓟ</f> Då räckte Mose upp sin stav mot himlen, och HERREN lät det dundra och hagla och eld<f>[43]</f> slog ner mot jorden. <pb/>Så sände HERREN hagel över Egyptens land.


text:
Och det haglade och eld gick fram och tillbaka bland hagelskurarna. Haglet var så tungt att inget liknande hade hänt i hela Egyptens land sedan den tid då det blev befolkat.


text:
I hela Egypten slog haglet ner allt som fanns på marken, både människor och djur. Det slog också ner markens alla växter och bröt sönder markens alla träd.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Då sände farao bud efter Mose och Aron och sade till dem: ”Den här gången har jag syndat. Det är HERREN som är rättfärdig, och jag och mitt folk har gjort orätt.


text:
<f>ⓡ</f> Be till HERREN, det är nog med Guds dunder och hagel. Jag ska släppa er, ni behöver inte bli kvar längre.”


text:
<f>ⓢ</f> Mose svarade honom: ”När jag kommer ut ur staden ska jag sträcka mina händer mot HERREN. Då ska dundret upphöra och haglet sluta, för att du ska inse att landet tillhör HERREN.


text:
<pb/>Sedan lämnade Mose farao och gick ut ur staden, och han räckte ut sina händer mot HERREN. Då upphörde dundret och haglet, och regnet slutade strömma ner över jorden.


text:
Men när farao såg att regnet och haglet och dundret hade slutat, fortsatte han i sin synd och förhärdade sitt hjärta, både han och hans tjänare.


text:
Faraos hjärta förblev hårt och han släppte inte Israels barn, precis som HERREN hade sagt genom Mose.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> HERREN sade till Mose: ”Gå till farao, för jag har förhärdat hans och hans tjänares hjärtan för att göra dessa tecken mitt ibland dem,


text:
så att du ska kunna berätta för dina barn och barnbarn vilka stora gärningar jag har utfört bland egyptierna och vilka tecken jag har gjort bland dem. Och ni ska inse att jag är HERREN.”


text:
<pb/>Då gick Mose och Aron till farao och sade till honom: ”Så säger HERREN, hebreernas Gud: Hur länge ska du vägra ödmjuka dig inför mig? Släpp mitt folk så att de kan hålla gudstjänst åt mig!


text:
För om du vägrar släppa mitt folk, se, då ska jag i morgon sända gräshoppor<f>[46]</f> över ditt land.


text:
De ska täcka marken så att man inte kan se den. Det sista som är kvar efter haglet ska de äta upp, och de ska gnaga av alla era träd som växer på marken.


text:
De ska fylla dina hus och dina tjänares och alla egyptiernas hus, så att dina fäder och förfäder inte har sett något liknande från den dag de blev till på jorden ända till denna dag.” Sedan vände han sig om och gick ut från farao.


text:
<pb/>Men faraos tjänare sade till honom: ”Hur länge ska den mannen få vara en snara för oss? Släpp männen så att de kan hålla gudstjänst åt HERREN sin Gud. Förstår du fortfarande inte att Egypten går under?”


text:
Då hämtade man tillbaka Mose och Aron till farao, och han sade till dem: ”Gå och håll gudstjänst åt HERREN er Gud! Men vilka är det som ska gå?”


text:
Mose svarade: ”Vi går både unga och gamla. Vi går med söner och döttrar, med får och kor, eftersom vi ska fira en HERRENS högtid.”


text:
Då sade han till dem: ”HERREN vare med er, lika visst som jag släpper er och era små barn! Se, ni har något ont i sikte.


text:
Nej, ni män får ge er i väg och hålla gudstjänst åt HERREN. Det var ju det ni bad om.” Och man drev ut dem från farao.


text:
<pb/>HERREN sade till Mose: ”Räck ut handen över Egypten, så att det kommer gräshoppor över Egyptens land och äter upp landets alla växter, allt som haglet lämnat kvar.”


text:
<f>ⓤ</f> Då räckte Mose ut sin stav över Egyptens land, och HERREN lät en östanvind blåsa över landet hela den dagen och natten. När det blev morgon förde östanvinden med sig gräshopporna.


text:
De kom över hela Egypten och slog ner i stor mängd över hela Egyptens område. Så mycket gräshoppor hade aldrig förekommit och ska aldrig mer förekomma.


text:
De täckte hela marken och landet blev mörkt. Och de åt upp landets alla växter, all frukt på träden och allt som haglet lämnat kvar. Inget grönt blev kvar på träden eller på markens växter i hela Egyptens land.


text:
<pb/>Då kallade farao snabbt till sig Mose och Aron och sade: ”Jag har syndat mot HERREN er Gud och mot er.


text:
Men förlåt nu min synd den här enda gången och be till HERREN er Gud att han bara tar bort denna dödliga plåga från mig.”


text:
Och HERREN vände vinden och lät en mycket stark västanvind blåsa. Den tog tag i gräshopporna och kastade dem i Röda havet<f>[47]</f>, så att inte en enda gräshoppa blev kvar inom hela Egyptens område.


text:
<pb/>HERREN sade till Mose: ”Räck upp handen mot himlen, så ska det komma ett mörker över Egypten, ett mörker som man kan ta på.”<f>[48]</f>


text:
<f>ⓥ</f> Då räckte Mose upp handen mot himlen, och ett tjockt mörker kom över hela Egyptens land i tre dagar.


text:
Ingen såg den andre och ingen steg upp från sin plats på tre dagar. Men där Israels barn bodde var det ljust överallt.


text:
<pb/>Då kallade farao till sig Mose och sade: ”Gå och håll gudstjänst åt HERREN. Bara era får och kor måste lämnas kvar. Till och med era barn får gå med er.”


text:
Även vår boskap måste gå med oss, och inte en klöv får bli kvar. Vi tar från vår boskap när vi tjänar HERREN vår Gud. Och innan vi är där vet vi inte själva vad vi ska offra åt HERREN.”


text:
Farao sade till honom: ”Gå bort från mig! Och akta dig för att komma inför mina ögon igen. Den dag du kommer inför mina ögon ska du dö.”


text:
<pb/><f>ⓦ</f> HERREN sade till Mose: ”En plåga till ska jag sända över farao och Egypten, och sedan ska han släppa er. Han ska till och med driva ut er härifrån när han släpper er.


text:
<f>ⓧ</f> Säg därför till folket att alla, både män och kvinnor, ska be sina grannar om föremål av silver och guld.”


text:
<pb/>Och HERREN gjorde egyptierna vänligt sinnade mot folket. Dessutom hade mannen Mose stort anseende i Egyptens land, både hos faraos tjänare och hos folket.


text:
<f>ⓨ</f> Då ska allt förstfött i Egyptens land dö, från den förstfödde hos farao<f>[49]</f> som sitter på tronen ända till den förstfödde hos slavinnan vid handkvarnen, och även allt förstfött bland boskapen.


text:
Ett högt sorgerop ska höras i hela Egypten, ett sådant som aldrig har hörts och aldrig mer kommer att höras.


text:
<pb/>Men inte en hund ska gläfsa mot någon av Israels barn, vare sig mot människor eller boskap. Ni ska då inse att HERREN gör skillnad mellan Egypten och Israel.


text:
Då ska alla dina tjänare komma ner till mig och buga sig för mig och säga: Ge dig av, du själv och allt folket som följer dig! Sedan ska jag dra ut.” Och Mose gick ut från farao, upptänd av vrede.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Men HERREN sade till Mose: ”Farao kommer inte att lyssna på er, detta för att jag ska göra många under i Egyptens land.”


text:
<f>ⓐ</f> Mose och Aron gjorde alla dessa under inför farao, men HERREN gjorde faraos hjärta hårt så att han inte släppte Israels barn från sitt land.


text:
Säg till hela Israels församling: På tionde dagen i denna månad ska varje familjefar ta sig ett lamm, så att varje hushåll får ett lamm.


text:
Men om hushållet är för litet för ett lamm, ska familjefadern och hans närmaste granne ta ett lamm tillsammans efter antalet personer. För varje lamm ska ni beräkna ett visst antal, efter vad var och en äter.


text:
Ett felfritt<f>[50]</f>, årsgammalt lamm av hankön<f>[51]</f> ska ni välja ut och ta antingen från fåren eller getterna.


text:
<f>ⓒ</f> Ni ska förvara det till den fjortonde dagen<f>[52]</f> i denna månad. Då ska hela Israels församlade menighet slakta det i skymningen<f>[53]</f>.


text:
<pb/>Och man ska ta av blodet och stryka det på båda dörrposterna och på övre dörrträet i husen där man äter det.


text:
<f>ⓓ</f> Köttet ska ätas samma natt. Det ska vara stekt över eld och ätas med osyrat bröd och bittra örter.


text:
Ni ska inte äta något av det rått eller kokt i vatten, utan det ska vara stekt över eld med huvud, fötter och innanmäte.


text:
<f>ⓔ</f> Ni ska inte lämna kvar något av köttet till morgonen. Om något av det skulle bli över till morgonen, ska ni bränna upp det i eld.


text:
<pb/>Så ska det ätas: Ni ska ha bältet om livet<f>[54]</f>, skor på fötterna och stav i handen. Och ni ska äta det snabbt. Detta är HERRENS påsk<f>[55]</f>.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Den natten ska jag gå fram genom Egyptens land och slå allt förstfött i Egypten, både människor och boskap. Och jag ska hålla dom över Egyptens alla gudar<f>[56]</f>. Jag är HERREN.


text:
<pb/>Blodet ska vara ett tecken för er på husen där ni är. När jag ser blodet ska jag gå förbi er. Ingen straffdom ska drabba er med fördärv när jag slår Egyptens land.


text:
<pb/>Denna dag ska ni ha till minnesdag och fira som en HERRENS högtid. Som en evig stadga ska ni fira den från släkte till släkte.


text:
<f>ⓖ</f> I sju dagar ska ni äta osyrat bröd. Redan den första dagen ska ni skaffa bort all surdeg<f>[57]</f> ur era hus, för var och en som äter något syrat från den första dagen till den sjunde ska utrotas ur Israel.


text:
På första dagen ska ni hålla en helig sammankomst. Och på sjunde dagen ska ni hålla en helig sammankomst. Under de dagarna ska ni inte utföra något arbete utom det som hör till matlagningen för var och en. Det och inget annat får göras.


text:
<pb/>Ni ska fira det osyrade brödets högtid därför att jag just den dagen förde era härskaror ut ur Egyptens land. Det ska vara en evig stadga för er att fira denna dag från släkte till släkte.


text:
<f>ⓗ</f> Från kvällen den fjortonde dagen i första månaden ska ni äta osyrat bröd ända till kvällen den tjugoförsta dagen i månaden.


text:
Under sju dagar får ingen surdeg finnas i era hus. Var och en som äter något syrat ska utrotas ur Israels församling, vare sig han är främling eller infödd.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Mose kallade till sig alla de äldste i Israel och sade till dem: ”Gå och hämta ett lamm för varje hushåll och slakta påskalammet!


text:
Ta en knippa isop<f>[58]</f> och doppa den i blodet som är i skålen och stryk blodet på det övre dörrträet och de båda dörrposterna. Ingen av er får gå ut genom dörren till sitt hus före morgonen,


text:
<f>ⓙ</f> för HERREN ska gå fram för att slå Egypten. Men när han ser blodet på det övre dörrträet och de båda dörrposterna ska han gå förbi dörren och inte låta fördärvaren<f>[59]</f> komma in i era hem och slå er.


text:
Och när ni kommer in i det land som HERREN ska ge er, som han har sagt, ska ni fira denna gudstjänst.


text:
ska ni svara: Det är ett påskoffer åt HERREN, för han gick förbi Israels barns hus i Egypten. När han slog egyptierna skonade han våra hus.” Då böjde folket sig ner och tillbad.


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Vid midnatt slog HERREN allt förstfött i Egyptens land, från den förstfödde hos farao som satt på tronen till den förstfödde hos fången i fängelset. Han slog allt förstfött bland boskapen.


text:
Då steg farao upp på natten, liksom alla hans tjänare och alla egyptier. Och det hördes ett högt sorgerop i Egypten, för det fanns inte ett hem där det inte låg någon död.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Farao kallade på natten till sig Mose och Aron och sade: ”Bryt upp och dra ut från mitt folk, ni själva och Israels barn! Gå i väg och håll gudstjänst som ni har sagt.


text:
Egyptierna skyndade på folket för att få dem ut ur landet fort, för de sade: ”Annars dör vi allihop.”


text:
<pb/>Och folket tog med sig sin deg, innan den ännu hade blivit syrad. De tog sina baktråg, lindade in dem i mantlarna och bar dem på sina axlar.


text:
<f>ⓜ</f> Israels barn hade också gjort som Mose sagt: De hade begärt föremål av silver och guld och även kläder från egyptierna.


text:
Och HERREN hade gjort egyptierna vänligt sinnade mot israeliterna så att de gav dem vad de begärde. Så tog de byte från egyptierna.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Israels barn bröt upp och drog från Raamses till Suckot, omkring 600 000<f>[60]</f> man till fots förutom barn.


text:
<f>ⓞ</f> En stor blandad folkhop<f>[61]</f> drog upp med dem, och dessutom en mycket stor hjord av får och kor.


text:
Av degen som de fick med sig från Egypten bakade de osyrade brödkakor. Den hade inte hunnit bli syrad, eftersom de hade drivits ut ur Egypten utan att få dröja. De hade inte heller kunnat göra i ordning någon reskost åt sig.


text:
En vakandets natt var det för HERREN när han förde dem ut ur Egyptens land. Just denna HERRENS natt ska alla Israels barn vaka, släkte efter släkte.


text:
<pb/>HERREN sade till Mose och Aron: ”Detta är stadgan om påskalammet: Ingen utlänning får äta av det,


text:
<f>ⓠ</f> I ett och samma hus ska det ätas. Du får inte föra ut något av köttet ur huset, och ni får inte krossa något ben<f>[63]</f> på det.


text:
<pb/>Om en främling som bor hos dig vill fira HERRENS påskhögtid, ska alla av manligt kön hos honom omskäras. Sedan får han komma och fira den, och han ska då vara som en infödd. Men ingen oomskuren får äta påskalammet.


text:
<f>ⓡ</f> ”Helga allt förstfött åt mig. Allt hos Israels barn som öppnar moderlivet, både av människor och boskap, tillhör mig.”<f>[64]</f>


text:
<pb/>Mose sade till folket: ”Kom ihåg den här dagen då ni drog ut ur Egypten, ur träldomshuset. Med stark hand förde HERREN ut er därifrån, och därför får inget syrat ätas.


text:
<f>ⓢ</f> Och när HERREN låter dig komma in i kananeernas, hetiternas, amoreernas, hiveernas och jebusiternas land som han med ed har lovat dina fäder att ge dig, ett land som flödar av mjölk och honung, då ska du fira denna gudstjänst i den här månaden.


text:
Under de sju dagarna ska man äta osyrat bröd. Inget syrat ska man då se hos dig, och det får inte finnas surdeg hos dig någonstans i landet.


text:
<pb/><f>ⓤ</f> På den dagen ska du förklara för din son: Detta gör jag på grund av det som HERREN gjorde för mig när jag drog ut ur Egypten.


text:
<f>ⓥ</f> Det ska vara som ett tecken för dig på din hand och som en påminnelse på din panna<f>[66]</f>, att HERRENS undervisning ska vara i din mun, för med stark hand har HERREN fört dig ut ur Egypten.


text:
<pb/>När HERREN låter dig komma in och ger dig kananeernas land, som han med ed har lovat dig och dina fäder,


text:
<f>ⓦ</f> då ska du överlämna till HERREN allt som öppnar moderlivet. Allt förstfött av hankön bland din boskap ska tillhöra HERREN.


text:
Men allt som öppnar moderlivet bland åsnor ska du lösa ut med ett får, och om du inte vill lösa det ska du krossa nacken på det. Varje förstfödd son ska du lösa ut.


text:
<pb/>När din son i framtiden frågar dig vad det betyder, ska du svara honom: Med stark hand förde HERREN oss ut ur Egypten, ur träldomshuset.


text:
Eftersom farao envist vägrade släppa oss, dödade HERREN allt förstfött i Egyptens land, från det förstfödda bland människor till det förstfödda bland boskap. Därför offrar jag åt HERREN allt av hankön som öppnar moderlivet, och varje förstfödd son löser jag ut.


text:
<pb/>Detta ska vara som ett tecken på din hand och en påminnelse på din panna, eftersom HERREN med stark hand förde oss ut ur Egypten.”


text:
<pb/>När farao hade släppt folket förde Gud dem inte genom filisteernas land<f>[67]</f>, fast det var den närmaste vägen. Gud tänkte nämligen att folket kunde ångra sig och vända tillbaka till Egypten när de fick se krig hota.


text:
Därför lät han folket ta en omväg genom öknen<f>[68]</f> mot Röda havet<f>[69]</f>. Israels barn drog ut ur Egypten i ordnade grupper.<f>[70]</f>


text:
<f>ⓧ</f> Och Mose tog med sig Josefs ben, för Josef hade tagit en ed av Israels barn och sagt: ”När Gud ser till er, ta då med mina ben härifrån.”


text:
<f>ⓩ</f> HERREN gick framför dem, om dagen i en molnpelare för att visa dem vägen och om natten i en eldpelare<f>[72]</f> för att ge dem ljus. På så sätt kunde de vandra både dag och natt.


text:
<f>ⓐ</f> ”Säg till Israels barn att de vänder och slår läger framför Pi-Hahirot<f>[73]</f>, mellan Migdol<f>[74]</f> och havet. Mitt emot Baal-Sefon<f>[75]</f> ska ni slå läger vid havet.


text:
Och jag ska göra faraos hjärta hårt så att han förföljer dem. Jag ska förhärliga mig på farao och hela hans här, så att egyptierna förstår att jag är HERREN.” Och de gjorde så.


text:
<pb/>När man berättade för kungen i Egypten att folket hade flytt, förändrades faraos och hans tjänares inställning till folket och de sade: ”Vad har vi gjort? Vi släppte israeliterna så att de inte tjänar oss mer!”


text:
Han tog sexhundra utvalda vagnar och alla andra vagnar som fanns i Egypten och ledande krigsmän på var och en av dem.


text:
<f>ⓑ</f> Och HERREN gjorde faraos, den egyptiske kungens, hjärta hårt så att han förföljde Israel när hela folket drog ut med upplyft hand.


text:
Egyptierna, alla faraos hästar, vagnar och ryttare och hela hans här, förföljde dem och hann upp dem där de slagit läger vid havet nära Pi-Hahirot, mitt emot Baal-Sefon.


text:
<pb/>När farao närmade sig, lyfte Israels barn blicken och fick se egyptierna som kom tågande efter dem. Israels barn blev mycket förskräckta och ropade till HERREN.


text:
<f>ⓒ</f> Och de sade till Mose: ”Fanns det inga gravar i Egypten, eftersom du har fört oss hit för att dö i öknen? Vad har du gjort mot oss? Varför förde du oss ut ur Egypten?


text:
Var det inte det vi sade till dig i Egypten? Vi sade: Låt oss vara, så att vi får tjäna egyptierna. Det hade varit bättre för oss att tjäna egyptierna än att dö här i öknen.”


text:
Mose svarade folket: ”Var inte rädda! Stanna upp och bevittna den frälsning som HERREN i dag ska ge er. Så som ni ser egyptierna i dag ska ni aldrig någonsin se dem igen.


text:
<pb/>Sedan sade HERREN till Mose: ”Varför ropar du till mig? Säg till Israels barn att de ska dra vidare.


text:
<f>ⓔ</f> Lyft din stav och räck ut handen över havet och klyv det, så att Israels barn kan gå rakt genom havet på torr mark.


text:
Se, jag ska förhärda egyptiernas hjärtan så att de följer efter dem, och jag ska förhärliga mig på farao och hela hans här, på hans vagnar och ryttare.


text:
Egyptierna ska inse att jag är HERREN när jag förhärligar mig på farao, på hans vagnar och ryttare.”


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Guds ängel, som hade gått framför Israels här, flyttade sig nu och gick bakom dem. Molnpelaren som hade gått framför dem flyttade sig och tog plats bakom dem,


text:
så att den kom mellan egyptiernas här och israeliternas. Molnet var där med mörker, samtidigt som det lyste upp natten. Under hela natten kunde den ena hären inte komma nära den andra.


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Och Mose räckte ut handen över havet, och HERREN drev då undan havet genom en stark östanvind som blåste hela natten. Han gjorde havet till torrt land, och vattnet klövs itu.


text:
<f>ⓗ</f> Israels barn gick rakt genom havet på torr mark, medan vattnet stod som en mur till höger och vänster om dem.


text:
Och egyptierna förföljde dem, alla faraos hästar, vagnar och ryttare, och kom efter dem ut till mitten av havet.


text:
<pb/>Men vid morgonväkten<f>[76]</f> såg HERREN ner från pelaren av eld och moln på egyptiernas här och förvirrade den.


text:
Han lät hjulen på deras vagnar lossna<f>[77]</f> så att det blev svårt för dem att komma fram. Då sade egyptierna: ”Vi måste fly för Israel! HERREN strider för dem mot Egypten.”


text:
<pb/>Och HERREN sade till Mose: ”Räck ut handen över havet så att vattnet vänder tillbaka över egyptierna, över deras vagnar och ryttare.”


text:
Då räckte Mose ut handen över havet, och mot morgonen återvände vattnet till sin vanliga plats. Egyptierna flydde men möttes av det, och HERREN strödde ut dem mitt i havet.


text:
<f>ⓘ</f> Vattnet vände tillbaka och täckte vagnarna och ryttarna och hela faraos här<f>[78]</f> som hade kommit efter dem ut i havet. Inte en enda av dem kom undan.


text:
<pb/>Men Israels barn gick rakt<f>[79]</f> genom havet på torr mark, och vattnet stod som en mur till höger och till vänster om dem.


text:
Så frälste HERREN den dagen Israel från egyptiernas hand, och Israel såg egyptierna ligga döda på havets strand.


text:
När Israels barn såg den stora makt som HERREN hade visat mot egyptierna, fruktade folket HERREN. Och de trodde på HERREN och på hans tjänare Mose.


text:
<pb/>Då sjöng Mose och Israels barn denna lovsång till HERREN: <pb/><t>”Jag vill lovsjunga HERREN,</t> <t>högt är han upphöjd.</t> <t>Häst och ryttare störtade han</t> <t>i havet.</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> HERREN är min styrka</t> <t>och min lovsång,</t> <t>han blev min frälsning.</t> <t>Han är min Gud,</t> <t>jag vill prisa honom,</t> <t>min fars Gud,</t> <t>jag vill upphöja honom.</t>


text:
<t>Faraos vagnar och här</t> <t>kastade han i havet,</t> <t>hans utvalda krigsmän</t> <t>dränktes i Röda havet.</t>


text:
<t>Din högra hand, HERRE,</t> <t>är härlig i sin kraft,</t> <t>din högra hand, HERRE,</t> <t>krossade fienden.</t>


text:
<t>I din stora höghet</t> <t>slog du ner dina motståndare,</t> <t>du släppte lös din glödande vrede,</t> <t>den förtärde dem som strå.</t>


text:
<t>Av din näsas fnysning<f>[80]</f></t> <t>dämdes vattnen upp,</t> <t>böljorna reste sig som en mur,</t> <t>vattenströmmarna stelnade</t> <t>i havets djup.</t>


text:
<t>Fienden sade: Jag ska förfölja dem,</t> <t>jag ska hinna upp dem,</t> <t>jag ska dela upp bytet,</t> <t>släcka min hämnd på dem.</t> <t>Jag ska dra mitt svärd,</t> <t>min hand ska förgöra dem.</t>


text:
<t>Du andades på dem</t> <t>och havet täckte dem,</t> <t>de sjönk som bly</t> <t>i de väldiga vattnen.</t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Vem är som du bland gudarna,</t> <t>HERRE?</t> <t>Vem är som du, härlig i helighet,</t> <t>värdig fruktan och lovsång,</t> <t>du som gör under?</t>


text:
<t><f>ⓜ</f> Du ledde med din nåd</t> <t>det folk som du återlöst,</t> <t>du förde dem med din makt</t> <t>till din heliga boning.</t>


text:
<t>Då blev Edoms furstar förskräckta,</t> <t>Moabs hövdingar bävade,</t> <t>Kanaans alla invånare</t> <t>smälte av ångest.</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> Över dem föll skräck och fruktan.</t> <t>Inför din mäktiga arm stod de</t> <t>som förstenade</t> <t>tills ditt folk drog förbi, HERRE,</t> <t>tills folket drog förbi</t> <t>som du hade köpt.</t>


text:
<t><f>ⓟ</f> Du för dem in</t> <t>och planterar dem</t> <t>på din arvedels berg,</t> <t>den plats som du gjort</t> <t>till din boning, HERRE,</t> <t>den helgedom, Herre,</t> <t>som dina händer berett.</t>


text:
<pb/>När Faraos hästar med vagnar och ryttare hade kommit ner i havet, lät HERREN havets vatten vända tillbaka över dem. Men Israels barn gick rakt genom havet på torr mark.


text:
<pb/>Och profetissan Mirjam<f>[81]</f>, Arons syster, tog en tamburin i handen, och alla kvinnorna följde henne med tamburiner och dansade.


text:
Mirjam sjöng för dem: <pb/><t>”Lovsjung HERREN,</t> <t>högt är han upphöjd!</t> <t>Häst och ryttare störtade han</t> <t>i havet.”</t>


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Därefter lät Mose Israels barn bryta upp från Röda havet, och de drog ut i öknen Shur<f>[82]</f>. Under tre dagar vandrade de i öknen utan att finna vatten.


text:
Sedan kom de till Mara<f>[83]</f>, men de kunde inte dricka vattnet där, eftersom det var bittert. Därför kallade de platsen Mara.


text:
<pb/>Men han ropade till HERREN, och HERREN visade honom ett visst slags trä. Han kastade det i vattnet och då blev vattnet sött. Där förelade han folket lag och rätt, och där satte han det på prov.


text:
<f>ⓢ</f> Han sade: ”Om du hör HERREN din Guds röst och noga lyssnar till hans bud och håller alla hans stadgar, ska jag inte lägga på dig någon av de sjukdomar som jag lade på egyptierna, för jag är HERREN din läkare.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Sedan kom de till Elim<f>[84]</f>, där det fanns tolv vattenkällor och sjuttio palmer. Och de slog läger där vid vattnet.


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Hela Israels församling bröt sedan upp från Elim och kom på femtonde dagen i andra månaden efter sitt uttåg ur Egypten fram till öknen Sin, mellan Elim och Sinai.


text:
<f>ⓥ</f> och sade till dem: ”Om vi ändå hade fått dö för HERRENS hand i Egypten! Där satt vi vid köttgrytorna och åt oss mätta. Men ni har fört oss hit ut i öknen för att låta hela församlingen dö av svält.”


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Då sade HERREN till Mose: ”Se, jag ska låta det regna bröd från himlen åt er. Folket ska gå ut och samla så mycket de behöver för varje dag. Så ska jag pröva dem, om de vill vandra efter min lag eller inte.


text:
När de på sjätte dagen tillagar vad de har fört hem, ska det vara dubbelt så mycket som de annars samlar varje dag.”


text:
<pb/>Och Mose och Aron sade till alla Israels barn: ”I kväll kommer ni att förstå att det är HERREN som har fört er ut ur Egyptens land,


text:
<f>ⓧ</f> och i morgon ska ni se HERRENS härlighet. HERREN har hört hur ni klagar mot honom. Vilka är vi, att ni skulle klaga mot oss?”


text:
Och Mose fortsatte: ”HERREN ger er i kväll kött att äta och i morgon bröd att mätta er med, för HERREN har hört hur ni klagar mot honom. Men vilka är vi? Ni klagar inte mot oss utan mot HERREN.”


text:
<pb/>Därefter sade Mose till Aron: ”Säg till hela Israels församling: Träd fram inför HERREN, för han har hört hur ni klagar.”


text:
<f>ⓨ</f> När sedan Aron hade talat till hela Israels församling, vände de sig mot öknen. Och se, då visade sig HERRENS härlighet i molnskyn.


text:
”Jag har hört hur Israels barn klagar. Säg till dem: I skymningen ska ni få kött att äta och i morgon bröd att mätta er med. Då ska ni inse att jag är HERREN er Gud.”


text:
<pb/><f>ⓩ</f> På kvällen kom vaktlar<f>[85]</f> och täckte lägret, och nästa morgon låg det dagg runt omkring lägret.


text:
<f>ⓐ</f> När daggen hade försvunnit, se, då låg det på marken ute i öknen något fint som fjäll, något fint som liknade rimfrost.


text:
<f>ⓑ</f> Israels barn såg det, och eftersom de inte visste vad det var frågade de varandra: ”Vad är det här?” Mose sade till dem: ”Detta är brödet som HERREN har gett er att äta.


text:
Och detta är vad HERREN har befallt: Var och en ska samla så mycket av det som han behöver till mat. En gomer<f>[86]</f> per person<f>[87]</f> ska ni ta, efter antalet av ert husfolk. Var och en ska ta åt dem som han har i sitt tält.”


text:
<f>ⓒ</f> Men när de mätte upp det med gomermåttet hade den som samlat mycket ingenting över, och den som samlat lite saknade ingenting. Var och en hade samlat så mycket som han behövde till mat.<f>[88]</f>


text:
Men de lydde inte Mose, utan vissa sparade något av det till nästa morgon. Då växte det maskar i det och det luktade illa. Och Mose blev förargad på dem.


text:
De samlade sedan in av mannat varje morgon, var och en så mycket han behövde till mat. Men när solhettan kom smälte det bort.


text:
<pb/>På sjätte dagen hade de samlat in dubbelt så mycket av brödet, två gomer för var och en. Folkets alla furstar kom och berättade det för Mose.


text:
Då sade han till dem: ”Detta är vad HERREN sagt. I morgon är det sabbatsvila, en sabbat helgad åt HERREN. Baka nu det ni vill baka och koka det ni vill koka. Men allt som blir över ska ni spara åt er till i morgon.”


text:
Och de sparade det till nästa morgon som Mose hade befallt, och nu luktade det inte illa och det kom inga maskar i det.


text:
<f>ⓓ</f> Se, HERREN har gett er sabbaten. Därför ger han er på sjätte dagen bröd för två dagar. Stanna därför hemma, var och en hos sig. Gå inte hemifrån på sjunde dagen.”


text:
<pb/>Israels barn kallade det manna<f>[89]</f>. Det liknade korianderfrö och var vitt och smakade som tunna kakor med honung.<f>[90]</f>


text:
<f>ⓔ</f> Och Mose sade: ”Detta är vad HERREN har befallt: Spara en gomer av det, så att era efterkommande får se det bröd jag gav er att äta i öknen när jag förde er ut ur Egyptens land.”


text:
Till Aron sade Mose: ”Ta ett kärl och lägg en gomer manna i det och ställ det inför HERREN. Det ska bevaras för kommande släkten.”


text:
Aron gjorde som HERREN hade befallt Mose. Han ställde det framför vittnesbördet<f>[91]</f> för att förvaras där.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Och Israels barn åt manna i fyrtio år, ända tills de kom till bebott land. De åt manna tills de kom till gränsen av Kanaans land.


text:
<pb/><f>ⓖ</f> På HERRENS befallning bröt hela Israels församling upp från öknen Sin och drog från lägerplats till lägerplats, och de slog läger i Refidim. Där hade folket inget vatten att dricka.


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Då grälade folket på Mose och sade: ”Ge oss vatten att dricka!” Mose svarade dem: ”Varför grälar ni med mig? Varför sätter ni HERREN på prov?”


text:
Men folket törstade efter vatten, och de klagade på Mose och sade: ”Varför har du fört oss ut ur Egypten, så att vi och våra barn och vår boskap måste dö av törst?”


text:
<pb/>Då ropade Mose till HERREN och sade: ”Vad ska jag göra med det här folket? Snart stenar de mig!”


text:
<f>ⓘ</f> HERREN svarade Mose: ”Ta med dig några av de äldste i Israel och gå framför folket. Och ta i din hand staven med vilken du slog på Nilfloden och gå.


text:
<f>ⓙ</f> Se, jag ska stå där framför dig på Horebs klippa, och du ska slå på klippan<f>[93]</f>. Då ska vatten komma ut ur den så att folket får dricka.” <pb/>Mose gjorde så inför de äldste i Israel.


text:
<f>ⓚ</f> Och han gav platsen namnet Massa och Meriba,<f>[94]</f> eftersom Israels barn hade klagat och satt HERREN på prov och sagt: ”Är HERREN ibland oss eller inte?”


text:
Då sade Mose till Josua: ”Välj ut manskap åt oss och dra ut i strid mot Amalek. I morgon ska jag ställa mig överst på höjden med Guds stav i handen.”


text:
<pb/>Josua gjorde som Mose hade sagt till honom och stred mot Amalek, medan Mose, Aron och Hur steg upp överst på höjden.


text:
Och så länge Mose höll upp sin hand hade Israel övertaget, men när han lät handen sjunka fick Amalek övertaget.


text:
När Moses händer blev tunga tog de därför en sten och lade under honom, och han satte sig på den. Sedan stödde Aron och Hur hans händer, en på var sida. Så hölls hans händer stadiga tills solen gick ner.


text:
<pb/><f>ⓜ</f> HERREN sade till Mose: ”Skriv<f>[96]</f> upp detta i boken så att ni inte glömmer det och inpränta det hos Josua, för jag ska utplåna minnet av Amalek så grundligt att det inte finns mer under himlen.”


text:
<f>ⓞ</f> Han sade: ”En hand har lyfts mot HERRENS tron.<f>[97]</f> HERREN ska strida mot Amalek från släkte till släkte.”


text:
<pb/>Moses svärfar Jetro, prästen i Midjan, fick höra om allt som Gud hade gjort med Mose och med sitt folk Israel, hur HERREN hade fört dem ut ur Egypten.


text:
<f>ⓟ</f> Han hade också med sig hennes två söner. En av dem hade fått namnet Gershom, för Mose sade: ”Jag är främling i ett främmande land.”


text:
Den andre fick namnet Elieser,<f>[98]</f> för Mose sade: ”Min fars Gud kom till min hjälp och räddade mig från faraos svärd.”


text:
<pb/><f>ⓠ</f> När Jetro, Moses svärfar, kom med Moses söner och hans hustru till Mose i öknen, där han slagit läger vid Guds berg,


text:
sände han bud till Mose: ”Jag, din svärfar Jetro, kommer till dig med din hustru och hennes båda söner.”


text:
Då gick Mose ut och mötte sin svärfar, bugade sig för honom och kysste honom. När de hade hälsat varandra gick de in i tältet.


text:
<pb/>Och Mose berättade för sin svärfar allt som HERREN hade gjort med farao och egyptierna för Israels skull, och han berättade om all möda de fått utstå på vägen och hur HERREN hade räddat dem.


text:
Jetro gladde sig över allt det goda som HERREN hade gjort mot Israel, att han hade räddat dem ur egyptiernas hand.


text:
Han sade: ”Lovad är HERREN, som har räddat er ur egyptiernas och faraos hand och som har räddat folket från egyptiernas hand!


text:
<f>ⓡ</f> Nu vet jag att HERREN är större än alla gudarna. Det visade han när de handlade övermodigt mot detta folk.”


text:
Jetro, Moses svärfar, bar fram ett brännoffer och några slaktoffer åt Gud. Och Aron och alla de äldste i Israel kom och höll måltid inför Gud tillsammans med Moses svärfar.


text:
<pb/>Nästa dag satte Mose sig för att döma folket, och folket stod omkring honom från morgonen ända till kvällen.


text:
När Moses svärfar såg allt han gjorde för folket, sade han: ”Vad är det för bestyr du har med folket? Varför sitter du här ensam, medan allt folket måste stå omkring dig från morgon till kväll?”


text:
<pb/>De kommer till mig när de har någon rättssak, och då dömer jag mellan dem. Jag låter dem veta Guds stadgar och bud.”


text:
Både du själv och folket som är hos dig blir ju uttröttade. Den här uppgiften är alldeles för tung för dig, och du kan inte klara av den ensam.


text:
Lyssna nu på mig! Jag vill råda dig, och Gud ska vara med dig. Du ska föra folkets talan inför Gud och lägga fram deras ärenden inför honom.


text:
Du ska upplysa dem om stadgar och bud och låta dem veta vilken väg de ska vandra och vad de ska göra.


text:
<pb/><f>ⓢ</f> Men välj ut åt dig dugliga män från allt folket, män som fruktar Gud, är pålitliga och hatar oärlig vinst, och sätt dem till föreståndare för folket, några över tusen, andra över hundra, andra över femtio och andra över tio.


text:
De ska alltid döma folket. Varje viktigt ärende ska överlåtas till dig, men i alla enklare mål ska de döma själva. Så ska du göra din börda lättare, genom att de bär den tillsammans med dig.


text:
Om du gör på det sättet och om Gud befaller dig det, så kan du hålla ut. Och allt folket här kan då också gå hem i frid.”


text:
Han valde ut dugliga män ur hela Israel och gjorde dem till huvudmän för folket, till föreståndare över tusen, över hundra, över femtio och över tio.


text:
Dessa skulle alltid döma folket. Alla svårare ärenden skulle de överlåta till Mose, men alla enklare mål skulle de själva avgöra.


text:
<pb/>På den dag då den tredje månaden<f>[99]</f> började efter Israels barns uttåg ur Egyptens land kom de till Sinai öken.


text:
<f>ⓣ</f> De bröt nämligen upp från Refidim och kom till Sinai öken och slog läger i öknen. Israel slog läger där mitt emot berget,<f>[100]</f>


text:
<f>ⓤ</f> och Mose steg upp till Gud. <pb/>Då ropade HERREN till honom uppifrån berget: ”Så ska du säga till Jakobs hus, så ska du förkunna för Israels barn:


text:
<f>ⓥ</f> Ni har själva sett vad jag har gjort med egyptierna och hur jag har burit er på örnvingar<f>[101]</f> och fört er till mig.


text:
<f>ⓦ</f> Om ni nu hör min röst och håller mitt förbund, ska ni av alla folk vara min dyrbara egendom<f>[102]</f>, för hela jorden är min.


text:
<f>ⓧ</f> Ni ska för mig vara ett rike av präster och ett heligt folk<f>[103]</f>. Detta är vad du ska tala till Israels barn.”


text:
<pb/>När Mose återvände kallade han samman de äldste bland folket och lade fram för dem allt som HERREN hade befallt honom.


text:
<f>ⓨ</f> Allt folket svarade med en mun: ”Allt som HERREN har sagt vill vi göra.” Mose gick då tillbaka till HERREN med folkets svar.


text:
<pb/>Och HERREN sade till Mose: ”Se, jag ska komma till dig i ett tjockt moln, för att folket ska höra när jag talar med dig och sedan för alltid tro på dig.” Mose framförde folkets svar till HERREN.


text:
<f>ⓩ</f> Då sade HERREN till Mose: ”Gå till folket och helga dem i dag och i morgon och låt dem tvätta sina kläder.


text:
De ska hålla sig beredda till i övermorgon, för då ska HERREN stiga ner på Sinai berg inför allt folkets ögon.


text:
<pb/>Du ska märka ut en gräns för folket runt omkring berget och säga: Akta er för att stiga upp på berget eller komma nära dess fot. Var och en som kommer nära berget ska straffas med döden.


text:
<f>ⓐ</f> Men ingen hand får röra vid honom, utan han ska stenas eller skjutas. Det gäller både djur och människor: de får inte leva. När jubelhornet<f>[104]</f> ljuder med utdragen ton, då får de komma upp på berget.”


text:
<pb/><f>ⓑ</f> På tredje dagen, när det hade blivit morgon, började det dundra och blixtra. Ett tjockt moln lade sig över berget och ett mycket starkt basunljud hördes. Allt folket i lägret bävade.


text:
<f>ⓓ</f> Hela Sinai berg täcktes av rök, för HERREN hade stigit ner på berget i eld. Rök steg upp därifrån som röken från en smältugn, och hela berget skakade våldsamt.


text:
<pb/>Och HERREN steg ner på Sinai berg, på toppen av berget, och HERREN kallade Mose upp till bergets topp. Då gick Mose dit upp.


text:
<f>ⓔ</f> Och HERREN sade till Mose: ”Gå ner och varna folket så att de inte tränger sig fram till HERREN för att se, för då kommer många av dem att falla ner döda.


text:
Även prästerna som får komma inför HERREN ska helga sig, så att inte HERRENS vrede bryter ut mot dem.”


text:
<pb/>Mose svarade HERREN: ”Folket kan inte stiga upp på Sinai berg, för du har själv varnat oss och sagt att jag skulle märka ut en gräns omkring berget och helga det.”


text:
Då sade HERREN till honom: ”Gå ner och kom sedan upp igen, och ha då Aron med dig. Men prästerna och folket får inte tränga sig fram för att stiga upp till HERREN, så att inte HERRENS vrede bryter ut mot dem.”


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Du ska inte göra dig någon bildstod eller avbild av det som är uppe i himlen eller nere på jorden eller i vattnet under jorden.


text:
<f>ⓘ</f> Du ska inte tillbe dem eller tjäna dem, för jag, HERREN din Gud, är en nitisk Gud. Jag låter straffet för fädernas missgärning drabba barnen till tredje och fjärde led när man hatar mig,


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Du ska inte missbruka HERREN din Guds namn, för HERREN ska inte låta den bli ostraffad som missbrukar hans namn.


text:
Men den sjunde dagen är HERREN din Guds sabbat. Då ska du inte utföra något arbete, inte heller din son eller dotter, din tjänare eller tjänarinna eller din boskap, eller främlingen som bor hos dig inom dina portar.


text:
<f>ⓜ</f> För på sex dagar gjorde HERREN himlen och jorden och havet och allt som är i dem, men på sjunde dagen vilade han. Därför har HERREN välsignat sabbatsdagen och helgat den.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> <f>[108]</f>Hedra din far och din mor,<f>[109]</f> så att du får leva länge i det land som HERREN din Gud ger dig.


text:
<pb/><f>ⓢ</f> Du ska inte ha begär<f>[113]</f> till din nästas hus. Du ska inte ha begär till din nästas hustru, inte heller till hans tjänare eller tjänarinna, hans oxe eller hans åsna eller något annat som tillhör din nästa.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Allt folket var vittne till dundret och eldslågorna, basunljudet och röken från berget. Och när de såg det, bävade de och höll sig på avstånd.


text:
<f>ⓤ</f> De sade till Mose: ”Tala du till oss, så ska vi höra. Men låt inte Gud tala till oss, för då kommer vi att dö.”


text:
<f>ⓥ</f> Men Mose sade till folket: ”Var inte rädda! Gud har kommit för att sätta er på prov, och för att ni ska frukta honom så att ni inte syndar.”


text:
<pb/>HERREN sade till Mose: ”Så ska du säga till Israels barn: Ni har själva sett att jag har talat till er från himlen.


text:
<f>ⓧ</f> Ni ska inte göra er gudar att ha vid sidan av mig. Gudar av silver eller guld ska ni inte göra åt er.


text:
Ett altare av jord ska du göra åt mig, och på det ska du offra dina brännoffer och dina gemenskapsoffer, din småboskap och nötboskap. På varje plats där jag låter mitt namn bli ihågkommet ska jag komma till dig och välsigna dig.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Men om du vill göra ett altare av stenar åt mig, ska du inte bygga det av huggen sten. För om du rör vid den med din mejsel vanhelgar du stenen.


text:
<f>ⓩ</f> Du får inte heller stiga upp till mitt altare på trappor<f>[114]</f>, så att din nakenhet blottas vid mitt altare.


text:
<f>ⓐ</f> Om du köper en hebreisk slav ska han tjäna dig i sex år, men det sjunde året ska du ge honom fri utan lösen.


text:
Om han kom ensam, ska han friges ensam. Om han var gift, ska hans hustru friges tillsammans med honom.


text:
Om hans herre har gett honom en hustru och om hon har fött söner och döttrar åt honom, ska hustrun och hennes barn tillhöra hennes herre. Endast mannen ska ges fri.


text:
<pb/>Men om slaven säger: ”Jag älskar min herre, min hustru och mina barn så mycket att jag inte vill bli fri”,


text:
<f>ⓑ</f> då ska hans herre föra fram honom inför Gud, ställa honom vid dörren eller dörrposten och genomborra hans öra med en syl. Sedan ska han för alltid vara sin herres slav.


text:
<pb/>Om någon säljer sin dotter till slavinna, ska hon inte ges fri<f>[115]</f> som de andra slavarna.


text:
Om hennes herre tycker illa om henne sedan han utsett henne åt sig själv, ska han låta henne bli friköpt. Till ett främmande folk har han inte rätt att sälja henne, eftersom han handlat trolöst mot henne.


text:
Om han tar sig en hustru till, får han inte inskränka på den förras mat, kläder eller äktenskapliga rätt.


text:
Om han inte låter henne få sin rätt i dessa tre avseenden, måste han frige henne utan ersättning och utan pengar.


text:
<f>ⓓ</f> Men om han inte avsåg att döda utan Gud lät det ske genom hans hand, ska jag anvisa dig en ort dit han kan fly<f>[116]</f>.


text:
<f>ⓔ</f> Men om någon blir så hatisk mot sin nästa att han dödar honom med list, ska du gripa honom även om han är vid mitt altare. Han måste dö.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Den som rövar bort en människa ska straffas med döden, vare sig han sedan säljer den han rövat bort eller denna blir funnen hos honom.


text:
<pb/>Om män grälar med varandra och den ene slår den andre med en sten eller med knuten hand, så att han visserligen inte dör men blir sängliggande,


text:
eller om han repar sig och kan gå ute med hjälp av sin stav, då ska den som slog honom vara fri från straff. Men han måste ersätta honom för den tid han varit sängliggande och sörja för att han verkligen blir botad.


text:
Om någon slår sin slav eller slavinna med en käpp så att den slagne dör för hans hand, ska han straffas för det.


text:
<pb/>Om män kommer i gräl med varandra och någon av dem stöter till en havande kvinna så att hon föder fram sitt foster, men ingen annan olycka sker, då ska han böta vad kvinnans man ålägger honom och betala efter skiljedomares prövning.


text:
<pb/>Om någon slår sin slav eller slavinna i ögat och fördärvar det, ska han släppa den skadade fri som ersättning för ögat.


text:
Och om någon slår ut en tand på sin slav eller slavinna, ska han släppa den skadade fri som ersättning för tanden.


text:
<pb/>Om en oxe stångar någon till döds, man eller kvinna, ska oxen stenas, och köttet får inte ätas. Men oxens ägare ska vara fri från straff.


text:
<f>ⓘ</f> Om oxen tidigare haft vanan att stångas och hans ägare har blivit varnad men ändå inte bevakat honom och oxen då dödar någon, man eller kvinna, ska oxen stenas och även hans ägare dödas.


text:
Men om ägaren skulle bli ålagd att betala lösepenning, ska han ge så mycket som han blir ålagd till lösen för sitt liv.


text:
Men om oxen stångar en slav eller slavinna, ska ägaren betala trettio siklar silver<f>[119]</f> till den stångades herre och oxen ska stenas.


text:
<pb/>Om någon öppnar en brunn eller gräver en ny brunn och inte täcker över den och sedan en oxe eller åsna faller ner i den,


text:
Om någon har en oxe som stångar en annan oxe så att den dör, ska de sälja den levande oxen och dela betalningen för den. Dessutom ska de dela den döda kroppen.


text:
Men om det var känt att oxen redan tidigare brukade stångas och hans ägare ändå inte tog vara på honom, ska han ersätta oxe med oxe, men den döda kroppen ska vara hans.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Om någon stjäl en oxe eller ett får och slaktar eller säljer djuret, ska han ge fem oxar som ersättning för oxen och fyra får som ersättning för fåret.


text:
Om tjuven ertappas vid inbrottet och blir slagen till döds, vilar ingen blodskuld på den som försvarar sin egendom.


text:
Men om solen hade gått upp när det hände, då är det blodskuld. Tjuven ska ge full ersättning. Äger han ingenting ska han säljas, till betalning för vad han stulit.


text:
Om det stulna djuret påträffas levande hos honom, antingen det är oxe, åsna eller får, ska han ge dubbel ersättning.


text:
<pb/>Om någon låter en åker eller en vingård betas av eller släpper lös sin boskap så att den betar<f>[120]</f> av en annans åker, ska han ersätta skadan med det bästa från sin egen åker och det bästa från sin vingård.


text:
Om elden kommer lös och antänder törnhäckar, och sädeskärvar eller oskuren säd eller något annat på åkern blir lågornas rov, ska den som vållat branden ge full ersättning.


text:
<pb/>Om någon anförtror åt en annan att förvara pengar eller annan egendom och det blir stulet i hans hus, ska tjuven ge dubbel ersättning om han ertappas.


text:
Skulle tjuven inte bli ertappad, ska husets ägare föras fram inför Gud, för att det ska fastställas om han har förgripit sig på sin nästas egendom.


text:
Om det blir fråga om olagligt tillgrepp — det kan gälla oxe eller åsna, får eller kläder eller något annat som har gått förlorat — och någon påstår att det är så, ska båda parternas sak komma inför Gud. Den som Gud då dömer skyldig ska ersätta den andre dubbelt.


text:
<pb/>Om någon lämnar en åsna, en oxe eller ett får eller vilket husdjur som helst i förvar hos en annan, och djuret dör eller blir skadat eller bortrövat utan att någon ser det,


text:
då ska de båda ingå en ed inför HERREN, för att det ska komma fram om den ene inte har förgripit sig på den andres egendom. Denna ed ska ägaren anta, och den andre behöver inte ge någon ersättning.


text:
Har det blivit ihjälrivet, ska han föra fram djuret som bevis. För det ihjälrivna djuret behöver han inte ge någon ersättning.


text:
<pb/>Om någon lånar ett djur av en annan och det blir skadat eller dör då ägaren inte är närvarande, ska han ge full ersättning.


text:
Är ägaren närvarande, behöver han inte ge någon ersättning. Om djuret var hyrt, utgör hyressumman ersättning.


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Om någon förför en jungfru som inte är trolovad och ligger med henne, ska han ge en brudgåva för henne och ta henne till hustru.


text:
Om hennes far vägrar att ge henne åt honom, ska mannen betala en så stor summa pengar som man brukar ge i brudgåva för en jungfru.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> En främling ska du inte förödmjuka eller förtrycka. Ni har ju själva varit främlingar i Egyptens land.


text:
Min vrede ska upptändas och jag ska döda er med svärd, så att era egna hustrur blir änkor och era barn faderlösa.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Om du lånar ut pengar till någon fattig hos dig som tillhör mitt folk, ska du inte handla som en ockrare mot honom. Kräv inte någon ränta av honom.


text:
<f>ⓡ</f> Om du tar manteln i pant<f>[122]</f> av din nästa, ska du ge den tillbaka åt honom innan solen går ner.


text:
Manteln är ju det enda täcke han har, och med den skyler han sin kropp. Vad ska han annars ha när han sover? Om han ropar till mig ska jag höra, för jag är barmhärtig.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Du ska inte dröja att bära fram som gåva av det som fyller din lada och av det som kommer från din vinpress. Den förstfödde av dina söner ska du ge åt mig.


text:
<f>ⓤ</f> På samma sätt ska du göra med din nötboskap och småboskap. I sju dagar ska de stanna hos sina mödrar, men på åttonde dagen ska du ge dem åt mig.


text:
<pb/><f>ⓥ</f> Ni ska vara mina heliga. Köttet av ett djur som blivit ihjälrivet på marken ska ni inte äta utan kasta det åt hundarna.


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Du ska inte sprida ett falskt rykte. Du ska inte stödja den ogudaktige genom att bli ett falskt vittne.


text:
Du ska inte följa mängden och rätta dig efter den i det onda, så att du vränger rätten när du vittnar i något mål.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Om du träffar på din fiendes oxe eller åsna, som har kommit vilse, ska du föra djuret tillbaka till honom.


text:
<f>ⓩ</f> Och om du ser din oväns åsna ligga nertyngd under sin börda, ska du inte lämna mannen utan hjälp. Du måste på allt sätt hjälpa honom.


text:
Håll dig långt ifrån orätt sak. Du ska inte döda den som är oskyldig och har rätt, för jag frikänner inte någon som är skyldig.


text:
<f>ⓐ</f> Du ska inte ta mutor, för mutor förblindar de klarsynta och förvränger de rättfärdigas ord.


text:
<f>ⓑ</f> En främling ska du inte förtrycka. Ni vet själva hur främlingen känner det, eftersom ni har varit främlingar i Egyptens land.


text:
Men det sjunde året ska du låta den vila och ligga i träda<f>[123]</f>, för att de fattiga i ditt folk ska få sin föda från den. Det som de lämnar kvar får markens djur äta. På samma sätt ska du göra med din vingård och din olivplantering.


text:
<f>ⓓ</f> Under sex dagar ska du utföra ditt arbete, men på sjunde dagen ska du vila, så att din oxe och din åsna får vila och din slavinnas son och främlingen kan återhämta sig.


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Se till att ni i allt håller det jag har sagt er. Andra gudars namn ska ni inte nämna. De får inte höras från din mun.


text:
<f>ⓖ</f> Det osyrade brödets högtid ska du fira. Sju dagar ska du äta osyrat bröd, som jag har befallt dig, på den bestämda tiden i månaden Aviv<f>[124]</f>, eftersom det var då du drog ut ur Egypten. Men ingen ska träda fram inför mitt ansikte med tomma händer.


text:
<f>ⓗ</f> Skördehögtiden<f>[125]</f> ska du fira när du skördar förstlingsfrukten av ditt arbete, det du sått på marken. Bärgningshögtiden<f>[126]</f> ska du fira vid årets slut, när du bärgar in frukten av ditt arbete från marken.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Du ska inte offra blodet av mitt slaktoffer tillsammans med något som är syrat. Fettet av mitt högtidsoffer får inte lämnas kvar över natten till morgonen.


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Det bästa av din marks förstlingsfrukter ska du föra till HERREN din Guds hus. <pb/>Du ska inte koka en killing i mjölken från dess mor.<f>[127]</f>


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Se, jag sänder en ängel framför dig, och han ska bevara dig på vägen och föra dig till den plats som jag har förberett.


text:
<f>ⓜ</f> Ta dig till vara för honom och lyssna till hans röst. Var inte upprorisk mot honom. Han kommer inte att förlåta era överträdelser, för mitt namn är i honom.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Men om du uppmärksamt lyssnar till hans röst och gör allt som jag säger, ska jag bli en fiende till dina fiender och en ovän till dina ovänner.


text:
Min ängel ska gå framför dig och föra dig till amoreernas, hetiternas, perisseernas, kananeernas, hiveernas och jebusiternas land, och jag ska utrota dem.


text:
<f>ⓞ</f> Du ska inte tillbe deras gudar och inte tjäna dem eller göra som man gör där, utan du ska slå ner dem grundligt och krossa deras stoder.


text:
<f>ⓟ</f> Ni ska tjäna HERREN er Gud, och han ska välsigna din mat och din dryck och ta bort sjukdom från dig.


text:
<f>ⓠ</f> I ditt land ska det då inte finnas någon kvinna som får missfall eller är ofruktsam. Dina dagars tal ska jag göra fullt.


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Jag ska sända skräck för mig framför dig och vålla förvirring bland alla de folk som du kommer till, och jag ska driva alla dina fiender på flykten för dig.


text:
<f>ⓢ</f> Och jag ska sända panik<f>[128]</f> framför dig för att jaga undan hiveerna, kananeerna och hetiterna för dig.


text:
Men jag ska inte driva undan dem för dig på ett enda år, för att landet inte ska bli en ödemark där vilddjuren förökar sig och blir dig övermäktiga.


text:
Steg för steg ska jag driva bort dem för dig, tills du har förökat dig så att du kan ta landet till din arvedel.


text:
<f>ⓣ</f> Jag ska låta ditt lands gränser gå från Röda havet till filisteernas hav och från öknen till floden,<f>[129]</f> för jag ska ge landets invånare i er hand och du ska driva bort dem från dig.


text:
<f>ⓥ</f> De ska inte bo kvar i ditt land. Annars kan de få dig att synda mot mig. Om du tjänar deras gudar blir det en snara för dig.


text:
<pb/>Till Mose sade han: ”Kom upp till HERREN, du själv och Aron, Nadab och Abihu samt sjuttio av de äldste i Israel. Fall ner och tillbe på avstånd.


text:
Endast Mose får komma fram till HERREN. De andra ska inte komma fram, och folket får inte heller gå upp med honom.”


text:
<pb/><f>ⓦ</f> När Mose kom och förkunnade för folket alla HERRENS ord och föreskrifter, svarade allt folket med en mun: ”Allt som HERREN har sagt vill vi göra.”


text:
Och Mose skrev ner alla HERRENS ord. <pb/>Nästa morgon steg han upp tidigt och byggde ett altare nedanför berget och reste där tolv stoder för Israels tolv stammar.


text:
Och Mose tog hälften av blodet och slog det i skålar och den andra hälften av blodet stänkte han på altaret.


text:
Han tog förbundsboken och läste upp den för folket, och de sade: ”Allt som HERREN har sagt vill vi göra och lyda.”


text:
<f>ⓧ</f> Då tog Mose blodet och stänkte på folket och sade: ”Se, detta är blodet för det förbund som HERREN har slutit med er i enlighet med alla dessa ord.”<f>[130]</f>


text:
<f>ⓨ</f> De fick se Israels Gud, och under hans fötter var som ett golv av safir<f>[131]</f>, likt själva himlen i klarhet.


text:
<pb/>HERREN sade till Mose: ”Stig upp till mig på berget och bli kvar där, så ska jag ge dig stentavlorna med lagen och budorden som jag har skrivit till undervisning för dem.”


text:
Men till de äldste sade han: ”Vänta på oss här tills vi kommer tillbaka till er. Aron och Hur är hos er, och den som har en rättslig fråga får vända sig till dem.”


text:
HERRENS härlighet vilade på Sinai berg och molnskyn täckte berget i sex dagar, men på sjunde dagen kallade han på Mose ur skyn.


text:
<f>ⓑ</f> Mose gick mitt in i molnskyn och steg upp på berget. Sedan blev han kvar på berget i fyrtio dagar och fyrtio nätter.


text:
<f>ⓒ</f> ”Säg till Israels barn att de samlar in en offergåva åt mig. Den ska samlas in från alla dem som har ett hjärta som är villigt att ge.


text:
<f>ⓔ</f> Tabernaklet med alla dess tillbehör ska ni göra helt enligt de mönsterbilder som jag visar dig. Så ska ni göra.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> De ska göra en ark<f>[134]</f> av akacieträ, två och en halv aln lång, en och en halv aln bred och en och en halv aln hög.


text:
Du ska gjuta fyra ringar av guld till den och sätta dem över de fyra fötterna på arken, två ringar på den ena sidan och två ringar på den andra.


text:
<pb/>Du ska göra en nådastol<f>[135]</f> av rent guld, två och en halv aln lång och en och en halv aln bred.


text:
<pb/>Och du ska göra två keruber<f>[136]</f> av guld. I hamrat arbete ska du göra dem och sätta dem vid de båda ändarna av nådastolen.


text:
Sätt en kerub vid ena änden och en vid den andra. I ett stycke med nådastolen ska ni göra keruberna vid dess båda ändar.


text:
<f>ⓗ</f> Keruberna ska breda ut sina vingar uppåt så att de täcker nådastolen med sina vingar. Deras ansikten ska vara vända mot varandra. Mot nådastolen ska kerubernas ansikten vara vända.


text:
<f>ⓘ</f> Där ska jag göra mig känd för dig. Och från nådastolen, från platsen mellan de båda keruberna som står på vittnesbördets ark, ska jag tala med dig om allt som jag genom dig ska befalla Israels barn.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Du ska också göra ett bord<f>[137]</f> av akacieträ, två alnar långt, en aln brett och en och en halv aln högt.


text:
Till bordet ska du också göra fat, skålar, kannor och bägare som man ska utgjuta dryckesoffren med. Av rent guld ska du göra dem.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Du ska göra en ljusstake<f>[139]</f> av rent guld. I hamrat arbete ska den göras med sin fotställning och stam. Dess skålar, knoppar och blommor ska göras i ett stycke med den.


text:
På den ena armen ska det vara tre skålar, formade som mandelblommor, vardera bestående av en knopp och en blomma, och på den andra armen likaså tre skålar, formade som mandelblommor, vardera bestående av en knopp och en blomma. Så ska det vara på de sex armar som utgår från ljusstaken.


text:
<pb/>Men på själva ljusstaken ska det finnas fyra skålar formade som mandelblommor med sina knoppar och blommor.


text:
En knopp ska sättas under det första armparet som utgår från ljusstaken i ett stycke med den, en knopp under det andra armparet i ett stycke med den, och en knopp under det tredje armparet i ett stycke med den, alltså under de sex armar som utgår från ljusstaken.


text:
Och deras knoppar och armar ska vara i ett stycke med den, allt ett enda hamrat arbete av rent guld.


text:
<pb/><f>ⓜ</f> Du ska göra sju lampor till den. Lamporna ska sättas upp så att de kastar sitt sken över platsen framför den.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Se till att du gör detta efter den mönsterbild som har visats för dig på berget.<f>[141]</f>


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Tabernaklet<f>[142]</f> ska du göra av tio tygvåder, vävda av tvinnat fint lingarn och av mörkblått, purpurrött och karmosinrött garn. I konstvävnad med keruber på ska du göra dem.


text:
Varje våd ska vara tjugoåtta alnar lång och fyra alnar<f>[143]</f> bred, alla våderna med samma mått.


text:
Fem av våderna ska fogas samman med varandra och likaså ska de andra fem våderna fogas samman med varandra.


text:
Du ska sätta öglor av mörkblått garn i kanten på den ena våden ytterst på det hopfogade stycket, och så ska du också göra i kanten på den våd som sitter ytterst i det andra hopfogade stycket.


text:
Femtio öglor ska du sätta på ena våden och femtio öglor ska du sätta ytterst på motsvarande våd i det andra hopfogade stycket, så att öglorna svarar mot varandra.


text:
<pb/>Och du ska göra femtio hakar av guld och foga samman våderna med dem, så att tabernaklet bildar en helhet.


text:
<pb/><f>ⓟ</f> Du ska göra tygvåder av gethår till ett tält över tabernaklet. Elva sådana våder ska du göra.


text:
Varje våd ska vara trettio alnar lång och fyra alnar<f>[144]</f> bred, de elva våderna ska ha samma mått.


text:
<pb/>Fem av våderna ska du foga samman för sig och de sex andra våderna för sig. Den sjätte våden ska du lägga dubbel på framsidan av tältet.


text:
Du ska sätta femtio öglor i kanten på den våd som sitter ytterst i det ena hopfogade stycket och femtio öglor i kanten på den våd som sitter ytterst i det andra hopfogade stycket.


text:
Du ska också göra femtio hakar av koppar och föra in dem i öglorna och foga samman tältet så att det bildar en helhet.


text:
Beträffande den överskjutande delen av tältets våder ska halva den våd som blir över hänga ner på baksidan av tabernaklet.


text:
Den aln på vardera sidan som blir över på längden av tältets våder ska hänga ner på båda sidorna av tabernaklet för att täcka över det.


text:
Dessutom ska du göra ett överdrag av rödfärgade fårskinn till tältet och ett överdrag av tahasskinn att lägga ovanpå.


text:
Varje bräda ska ha två tappar som är hopfogade med varandra. Så ska du göra med alla brädorna till tabernaklet.


text:
och göra fyrtio fotstycken av silver och sätta dem under de tjugo brädorna, två fotstycken under varje bräda för dess två tappar.


text:
De ska vara dubbla nertill och även dubbla upptill, till den första ringen. Så ska det vara med dem båda. De ska sättas i de båda hörnen.


text:
Det blir alltså åtta brädor med sina fotstycken av silver, sexton fotstycken, två under varje bräda.


text:
fem tvärstänger till de brädor som är på tabernaklets andra sida och fem tvärstänger till de brädor som är på tabernaklets baksida, åt väster.


text:
Den mellersta tvärstången, som sitter mitt på brädorna, ska gå tvärs över från den ena änden till den andra.


text:
Brädorna ska du överdra med guld och ringarna på dem där tvärstängerna ska skjutas in, ska du göra av guld. Också tvärstängerna ska du överdra med guld.


text:
<pb/><f>ⓢ</f> Du ska göra ett förhänge av mörkblått, purpurrött och karmosinrött garn och tvinnat fint lingarn. Det ska göras i konstvävnad med keruber på.


text:
Du ska hänga upp det på fyra stolpar av akacieträ. Stolparna ska vara överdragna med guld och ha krokar av guld, och de ska stå på fyra fotstycken av silver.


text:
Du ska hänga upp förhänget<f>[146]</f> i hakarna och föra dit vittnesbördets ark och ställa den innanför förhänget. Förhänget ska för er skilja det heliga från det allra heligaste.


text:
<pb/>Bordet ska du ställa utanför förhänget på tabernaklets norra sida och ljusstaken mitt emot bordet på tabernaklets södra sida.


text:
För ingången till tältet ska du göra ett draperi i brokig vävnad av mörkblått, purpurrött och karmosinrött garn och tvinnat fint lingarn.


text:
Till draperiet ska du göra fem stolpar av akacieträ och överdra dem med guld. Krokarna på dem ska vara av guld, och till stolparna ska du gjuta fem fotstycken av koppar.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Du ska göra altaret av akacieträ, fem alnar långt och fem alnar brett — altaret ska alltså vara liksidigt och fyrkantigt — och tre alnar<f>[147]</f> högt.


text:
Och du ska göra horn till det och sätta i de fyra hörnen. Hornen ska vara i ett stycke med altaret, och du ska överdra det med koppar.


text:
Du ska göra kärl till det att föra bort askan i, liksom skovlar, skålar, gafflar och fyrfat. Alla dessa tillbehör ska du göra av koppar.


text:
Du ska göra ett galler till altaret, ett nät av koppar, och på nätet ska du sätta fyra ringar av koppar i de fyra hörnen.


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Du ska också göra en förgård till tabernaklet. För den södra sidan, åt söder, ska omhängen till förgården göras av tvinnat fint lingarn, hundra alnar långa, för den ena sidan.


text:
Stolparna till dem ska vara tjugo med sina tjugo fotstycken av koppar, men stolparnas krokar och band ska vara av silver.


text:
På samma sätt ska omhängen göras för den norra långsidan, hundra alnar långa. Stolparna till dem ska vara tjugo med tjugo fotstycken av koppar, men stolparnas krokar och band ska vara av silver.


text:
Förgårdens västra kortsida ska ha omhängen som är femtio alnar långa. Stolparna till dem ska vara tio med tio fotstycken.


text:
Omhängena ska vara femton alnar<f>[148]</f> långa på den ena sidan av den med tre stolpar och tre fotstycken.


text:
<pb/>Till förgårdens port ska göras ett draperi, tjugo alnar långt,<f>[149]</f> i brokig vävnad av mörkblått, purpurrött och karmosinrött garn och tvinnat fint lingarn, med fyra stolpar och fyra fotstycken.


text:
Alla stolparna runt förgården ska ha band av silver och krokar av silver, men deras fotstycken ska vara av koppar.


text:
Förgården ska vara hundra alnar lång och femtio alnar bred utefter hela längden med fem alnar<f>[150]</f> höga omhängen av tvinnat fint lingarn, och fotstyckena ska vara av koppar.


text:
Alla tillbehör för tjänsten i tabernaklet och alla tältpluggar till tabernaklet och förgården ska vara av koppar.


text:
<pb/><f>ⓥ</f> Du ska befalla Israels barn att bära fram till dig ren olja av stötta oliver<f>[151]</f> till ljusstaken, så att lamporna kan sättas upp dagligen.


text:
I uppenbarelsetältet, utanför förhänget framför vittnesbördet, ska Aron och hans söner sköta den från kväll till morgon inför HERRENS ansikte. Det ska vara en evig stadga från släkte till släkte bland Israels barn.


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Du ska låta din bror Aron och hans söner med honom träda fram till dig ur kretsen av Israels barn för att tjäna som präster åt mig, Aron själv och hans söner Nadab och Abihu, Eleasar och Itamar.


text:
<f>ⓨ</f> Säg till alla era konstbegåvade män, som jag har fyllt med vishetens ande, att de ska göra kläder åt Aron för hans vigning till präst åt mig.


text:
Detta är de kläder de ska göra: bröstsköld, efod, kåpa, rutmönstrad tunika, turban och bälte. De ska göra dessa heliga kläder åt din bror Aron och hans söner för att Aron ska tjäna som präst åt mig.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Efoden ska göras i konstvävnad av guld och av mörkblått, purpurrött och karmosinrött garn och tvinnat fint lingarn.


text:
Den ska ha två axelstycken som ska fästas ihop med varandra. Vid sina båda ändar ska den fästas ihop.


text:
Skärpet som ska sitta på efoden ska göras i samma vävnad och i ett stycke med den: av guld och av mörkblått, purpurrött och karmosinrött garn och tvinnat fint lingarn.


text:
Som när en juvelerare graverar sigill ska du rista in namnen på Israels söner på de båda stenarna och infatta dem i ett flätverk av guld.


text:
Du ska sätta de båda stenarna på efodens axelstycken, stenar till påminnelse för Israels barn. Aron ska bära deras namn på sina axlar inför HERRENS ansikte till en påminnelse.


text:
och två kedjor av rent guld. Du ska tvinna dem som snoddar, och fästa de snodda kedjorna vid flätverken.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Du ska göra en bröstsköld för domsutslag i konstvävnad på samma sätt som efoden. Av guld och av mörkblått, purpurrött och karmosinrött garn och tvinnat fint lingarn ska du göra den.


text:
Du ska förse den med infattade stenar<f>[153]</f> i fyra rader: i första raden karneol, topas och smaragd,


text:
Stenarna ska vara tolv efter namnen på Israels söner, en för varje namn. Varje sten ska bära namnet på en av de tolv stammarna, ingraverat som på ett sigill.


text:
De båda snoddarnas andra ändar ska du fästa vid de två flätverken och sedan fästa dem på framkanten av efodens axelstycken.


text:
Du ska göra två ringar av guld och sätta dem i de båda andra hörnen på bröstskölden, vid den kant som är vänd in mot efoden.


text:
Och du ska göra två ringar av guld och fästa dem nertill på framsidan av efodens båda axelstycken där efoden fästes ihop ovanför skärpet.


text:
Bröstskölden ska knytas fast med en mörkblå snodd, som går från dess ringar in i efodens ringar så att den sitter ovanför efodens skärp för att inte lossna från efoden.


text:
<pb/>Aron ska bära namnen på Israels söner i domsskölden på sitt hjärta när han går in i helgedomen, till en ständig påminnelse inför HERRENS ansikte.


text:
<f>ⓑ</f> I domsskölden ska du lägga urim och tummim,<f>[154]</f> så att de ligger på Arons hjärta när han går inför HERREN. Aron ska så alltid bära Israels barns dom på sitt hjärta inför HERRENS ansikte.


text:
Mitt på den ska vara en öppning för huvudet, och öppningen ska omges med en vävd kant som på en pansarskjorta för att kåpan inte ska slitas sönder.


text:
Runt kåpans nedre fåll ska du sätta granatäpplen av mörkblått, purpurrött och karmosinrött garn, och bjällror av guld mellan dem runt om,


text:
en bjällra av guld och ett granatäpple och åter en bjällra av guld och ett granatäpple runt hela fållen av kåpan.


text:
Aron ska bära denna kåpa när han gör tjänst, så att det hörs när han går in i helgedomen inför HERRENS ansikte och när han går ut. Då ska han inte dö.


text:
<pb/><f>ⓓ</f> Du ska också göra en skinande platta av rent guld, och på den ska du ingravera som på ett sigill: Helgad åt HERREN.


text:
Den ska sitta på Arons panna och Aron ska bära den skuld som häftar vid de heliga offer som Israels barn bär fram, alla deras heliga gåvor. Den ska ständigt sitta på hans panna så att HERREN kan ta emot dem med glädje.


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Du ska också väva tunikan i rutmönster av fint lingarn, och du ska göra en turban av fint lingarn och ett bälte i brokig väv.


text:
Också åt Arons söner ska du göra tunikor. Och du ska göra bälten åt dem och huvor till ära och prydnad. Detta ska du klä på din bror Aron och hans söner,


text:
<f>ⓕ</f> och du ska smörja<f>[155]</f> dem och viga dem till präster<f>[156]</f> och helga dem, så att de kan tjäna som präster åt mig.


text:
<pb/>Du ska göra byxor av linne åt dem för att skyla deras kön. De ska räcka från höfterna ner på låren.


text:
Aron och hans söner ska ha dem på sig när de går in i uppenbarelsetältet eller träder fram till altaret för att göra tjänst i helgedomen, så att de inte drar på sig skuld och drabbas av döden. Detta ska vara en evig stadga för honom och hans avkomlingar efter honom.


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Detta är vad du ska göra med dem för att helga dem till att bli mina präster: Ta en ungtjur och två baggar, felfria djur,


text:
osyrat bröd och osyrade kakor bakade med olja och osyrade tunnkakor smorda med olja. Av fint vetemjöl ska du baka dem.


text:
Du ska lägga dem i samma korg och bära fram dem i korgen som en offergåva när du för fram tjuren och de båda baggarna.


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Sedan ska du föra fram Aron och hans söner till uppenbarelsetältets ingång och tvätta dem med vatten.


text:
Du ska ta kläderna och sätta på Aron tunikan, efodkåpan, själva efoden och bröstskölden och fästa ihop efoden på honom med efodens skärp.


text:
Du ska spänna fast bälten på Aron och hans söner och sätta på dem huvor. Och de ska ha rätten till prästämbetet för evigt. Så ska du viga Aron och hans söner till präster.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Du ska föra fram tjuren till uppenbarelsetältet, och Aron och hans söner ska lägga händerna på tjurens huvud.


text:
Du ska ta av tjurens blod och stryka det med fingret på altarets horn. Men resten av blodet ska du hälla ut vid altarets fot.


text:
<f>ⓙ</f> Du ska ta allt det fett som omsluter inälvorna, leverfettet och de båda njurarna med det fett som är på dem, och bränna det på altaret.


text:
<f>ⓚ</f> Men tjurens kött och hud och hans tarminnehåll ska du bränna upp i eld utanför lägret. Det är ett syndoffer.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Du ska ta den ena baggen, och Aron och hans söner ska lägga händerna på baggens huvud.


text:
<pb/>Men själva baggen ska du stycka och tvätta inälvorna och fötterna och lägga dem på styckena och huvudet.


text:
Och du ska bränna hela baggen på altaret. Det är ett brännoffer åt HERREN, en ljuvlig doft, ett eldsoffer åt HERREN.


text:
<pb/><f>ⓜ</f> Därefter ska du ta den andra baggen, och Aron och hans söner ska lägga händerna på hans huvud.


text:
Och du ska slakta baggen och ta lite av blodet och stryka på Arons högra örsnibb, på hans söners högra örsnibb, på tummen på deras högra hand och på stortån på deras högra fot. Men resten av blodet ska du stänka runt omkring på altaret.


text:
Och du ska ta något av blodet på altaret och av smörjelseoljan och stänka på Aron och hans kläder och på hans söner och deras kläder. Då blir Aron själv och hans kläder heliga, och även hans söner och deras kläder blir heliga.


text:
<pb/>Och du ska ta fettet på baggen, svansfettet och det fett som omsluter inälvorna, leverfettet och de båda njurarna med det fett som finns på dem och dessutom det högra lårstycket. Detta är prästvigningsbaggen.


text:
Du ska ta en rund brödkaka, en oljebrödskaka och en tunnkaka ur korgen med de osyrade bröden som står inför HERRENS ansikte.


text:
Och du ska lägga allt detta i händerna på Aron och hans söner och lyfta det som ett lyftoffer<f>[157]</f> inför HERREN.


text:
Sedan ska du ta det ur deras händer och bränna det på altaret, ovanpå brännoffret, till en ljuvlig doft inför HERRENS ansikte. Det är ett eldsoffer åt HERREN.


text:
<pb/>Du ska ta bringan av Arons prästvigningsbagge och lyfta den som ett lyftoffer inför HERRENS ansikte, och detta ska vara din del.


text:
Du ska helga lyftofferbringan och offergärdslåret, det som har lyfts och offrats som offergåva, de delar av prästvigningsbaggen som ska tillhöra Aron och hans söner.


text:
<f>ⓝ</f> Aron och hans söner ska få detta av Israels barn som en rättighet för all framtid, för det är en offergåva. Det ska vara en gåva från Israels barn av deras gemenskapsoffer<f>[158]</f>, deras gåva till HERREN.


text:
<pb/>Arons heliga kläder ska hans söner ha efter honom. Klädda i dem ska de bli smorda och vigda till sin tjänst.


text:
I sju dagar ska den av Arons söner som blir präst i hans ställe sätta på sig dessa kläder, när han går in i uppenbarelsetältet för att göra tjänst i helgedomen.


text:
<f>ⓞ</f> Baggens kött och brödet som är i korgen ska Aron och hans söner äta vid ingången till uppenbarelsetältet.


text:
De ska äta det som användes till att bringa försoning när de vigdes till präster och helgades, men ingen främmande får äta av det eftersom det är heligt.


text:
Om något av prästvigningsköttet eller brödet blir över till nästa morgon ska du bränna upp det i eld. Det får inte ätas, för det är heligt.


text:
<pb/>I allt ska du göra med Aron och hans söner så som jag har befallt dig. I sju dagar ska deras prästvigning vara.


text:
Varje dag ska du offra en tjur som syndoffer till försoning och rena altaret genom att du bringar försoning för det. Och du ska smörja det för att helga det.


text:
I sju dagar ska du bringa försoning för altaret och helga det. Altaret blir då högheligt, och var och en som rör vid det blir helig.


text:
Till det första lammet ska du offra en tiondels efa fint mjöl, begjutet med en fjärdedels hin<f>[159]</f> olja av stötta oliver och som dryckesoffer en fjärdedels hin vin.


text:
Det andra lammet ska du offra i skymningen. Med likadant matoffer och dryckesoffer som på morgonen ska du offra det till en ljuvlig doft, ett eldsoffer åt HERREN.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Från släkte till släkte ska detta vara ert dagliga brännoffer inför HERRENS ansikte vid ingången till uppenbarelsetältet. Där ska jag uppenbara mig för er och tala med dig.


text:
<f>ⓡ</f> Där ska jag uppenbara mig för Israels barn och den platsen ska bli helgad genom min härlighet.


text:
Jag ska helga uppenbarelsetältet och altaret, och Aron och hans söner ska jag helga till präster åt mig.


text:
<f>ⓣ</f> Och de ska inse att jag är HERREN deras Gud, som förde dem ut ur Egyptens land för att bo mitt ibland dem. Jag är HERREN deras Gud.


text:
Det ska vara fyrkantigt, en aln långt och en aln brett, och två alnar<f>[160]</f> högt. Hornen ska göras i ett stycke med altaret.


text:
Du ska överdra det med rent guld, både ovansidan och väggarna runt omkring, likaså hornen. Du ska också göra en kant av guld runt altaret.


text:
Två ringar av guld ska du göra till det och sätta dem under kanten på två sidor. På två motsatta sidostycken ska du sätta dem som hållare för stänger, så att man kan bära altaret med dem.


text:
<f>ⓥ</f> Du ska ställa altaret framför förhänget framför vittnesbördets ark. Det ska stå framför nådastolen som är ovanpå vittnesbördet, där jag ska uppenbara mig för dig.


text:
<pb/>Aron ska tända väldoftande rökelse på altaret<f>[161]</f>. Varje morgon när han gör i ordning lamporna ska han tända rökelse.


text:
Aron ska också tända rökelse när han sätter upp lamporna i skymningen. Detta ska vara det dagliga rökelseoffret inför HERRENS ansikte från släkte till släkte.


text:
<f>ⓦ</f> Ni ska inte låta någon främmande rökelse komma på det och inte heller brännoffer eller matoffer och ni ska inte utgjuta något dryckesoffer på det.


text:
<f>ⓧ</f> En gång om året ska Aron bringa försoning<f>[162]</f> för altarets horn. Med blod från försoningssyndoffret ska han en gång om året bringa försoning för det, släkte efter släkte. Det är högheligt för HERREN.


text:
<f>ⓨ</f> När du räknar antalet av Israels barn som ska mönstras, ska var och en vid mönstringen ge åt HERREN en lösepenning för sitt liv så att ingen straffdom drabbar dem vid mönstringen.


text:
Var och en som tas upp bland de mönstrade ska ge en halv sikel<f>[163]</f> efter helgedomssikelns<f>[164]</f> vikt, sikeln räknad till tjugo gera<f>[165]</f>, en halv sikel som offergåva åt HERREN.


text:
Var och en som tas upp bland de mönstrade, den som är tjugo år gammal eller mer, ska ge detta som en offergåva åt HERREN.


text:
Den rike ska inte ge mer och den fattige inte mindre än en halv sikel när ni ger offergåvan åt HERREN som lösen för ert liv.


text:
Du ska ta emot lösensumman från Israels barn och ge den till arbetet vid uppenbarelsetältet. Detta ska vara en påminnelse för Israels barn inför HERRENS ansikte, att lösen betalas för era själar.


text:
<f>ⓩ</f> Du ska göra ett kar av koppar med en fotställning av koppar att användas till tvättning, och du ska ställa det mellan uppenbarelsetältet och altaret och hälla vatten i det.


text:
När de går in i uppenbarelsetältet ska de tvätta sig med vatten för att de inte ska dö, så även när de träder fram till altaret för att göra tjänst genom att tända eldsoffer åt HERREN.


text:
De ska tvätta sina händer och fötter för att inte dö. Detta ska vara en evig stadga för dem, för Aron själv och hans efterkommande från släkte till släkte.


text:
Ta kryddor av finaste slag: femhundra siklar flytande myrra, hälften så mycket doftande kanel, alltså tvåhundrafemtio siklar, tvåhundrafemtio siklar doftande kalmus,


text:
<f>ⓐ</f> Av detta ska du göra en helig smörjelseolja, en doftande blandning, en konstmässigt beredd salva. Det ska vara en helig smörjelseolja.


text:
Smörj inte någon annan människas kropp med den och gör inte heller någon annan smörjelseolja med denna sammansättning. Helig är den, och helig ska den vara för er.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> HERREN sade till Mose: Ta väldoftande kryddor, stakte, sjönagel och galbanum<f>[167]</f> och dessutom rent rökelseharts, lika mycket av varje slag,


text:
<f>ⓓ</f> En del av den ska du stöta till pulver och lägga framför vittnesbördet i uppenbarelsetältet, där jag ska uppenbara mig för dig. Höghelig ska den vara för er.


text:
Den rökelse ni gör med denna sammansättning får ni inte göra åt er själva. Den ska vara helig för dig inför HERREN.


text:
Jag har fyllt honom med Guds Ande, med vishet och förstånd, med kunskap och med skicklighet i allt slags hantverk,


text:
<pb/>Och se, jag har gett honom Oholiab,<f>[169]</f> Ahisamaks son av Dans stam, till medhjälpare. Åt alla era konstnärligt begåvade män har jag gett vishet i hjärtat att utföra allt som jag har gett dig befallning om:


text:
<f>ⓕ</f> uppenbarelsetältet, vittnesbördets ark, nådastolen på den, alla tillbehör för uppenbarelsetältet,


text:
smörjelseoljan och den väldoftande rökelsen till helgedomen. I allt ska de utföra sitt arbete så som jag har befallt dig.


text:
<f>ⓖ</f> Säg till Israels barn: Mina sabbater ska ni hålla, för de är ett tecken mellan mig och er från släkte till släkte, för att ni ska veta att jag är HERREN som helgar er.


text:
<f>ⓗ</f> Ni ska hålla sabbaten, för den är helig för er. Den som vanhelgar den ska straffas med döden, för var och en som på den dagen gör något arbete ska utrotas ur sitt folk.


text:
<f>ⓘ</f> Sex dagar ska man arbeta, men den sjunde dagen är en sabbat för vila, helgad åt HERREN. Var och en som utför något arbete på sabbatsdagen ska straffas med döden.


text:
Den är ett evigt tecken mellan mig och Israels barn. För på sex dagar gjorde HERREN himmel och jord, men på sjunde dagen upphörde han med sitt verk och vilade.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> När Gud hade talat färdigt med Mose på Sinai berg, gav han honom vittnesbördets två tavlor, tavlor av sten, skrivna med Guds finger.


text:
<pb/><f>ⓚ</f> När folket såg att det dröjde innan Mose kom ner från berget, samlades de kring Aron och sade till honom: ”Kom och gör oss en gud, som ska gå framför oss. För vad som har hänt den där Mose som förde oss upp ur Egyptens land, det vet vi inte.”<f>[170]</f>


text:
Då sade Aron till dem: ”Ta guldringarna som era hustrur, era söner och era döttrar har i öronen och ge dem till mig.”


text:
<f>ⓛ</f> Han tog emot guldet och formade det med en mejsel<f>[171]</f> och gjorde av det en gjuten<f>[172]</f> kalv<f>[173]</f>. Och de sade: ”Här är din gud, Israel, som har fört dig upp ur Egyptens land.”


text:
När Aron såg det, byggde han ett altare framför den och utropade: ”I morgon är det en HERRENS högtid.”


text:
<f>ⓜ</f> Nästa dag steg de upp tidigt och offrade brännoffer och bar fram gemenskapsoffer. Folket satte sig för att äta och dricka och reste sig för att roa sig.<f>[174]</f>


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Då sade HERREN till Mose: ”Gå dit ner, för ditt folk som du har fört upp ur Egyptens land drar fördärv över sig.


text:
De har redan vikit av från den väg som jag befallde dem att gå. De har gjort sig en gjuten kalv som de har tillbett och offrat åt och sagt: ”Här är din gud, Israel, som har fört dig upp ur Egyptens land.”


text:
Låt mig nu vara, så att min vrede kan brinna mot dem och förtära dem. Dig ska jag göra till ett stort folk.”


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Men Mose bönföll inför HERREN sin Gud och sade: ”HERRE, varför skulle din vrede brinna mot ditt folk, som du har fört ut ur Egyptens land med stor kraft och stark hand?


text:
<f>ⓟ</f> Varför skulle egyptierna få säga: Till deras olycka har han fört ut dem för att döda dem bland bergen och utrota dem från jordens yta? Vänd dig från din glödande vrede och ångra det onda du har i sinnet mot ditt folk.


text:
<f>ⓠ</f> Kom ihåg Abraham, Isak och Israel, dina tjänare, som du med ed vid dig själv har lovat: Jag ska göra era efterkommande lika talrika som stjärnorna på himlen, och hela det land som jag har talat om ska jag ge åt era efterkommande. De ska få det till arvedel för evigt.”


text:
<pb/><f>ⓢ</f> Mose vände om och gick ner från berget med vittnesbördets två tavlor i händerna. Det var skrivet på tavlornas båda sidor, både på framsidan och på baksidan.


text:
Men han svarade: <pb/><t>”Det är inte ljudet av segerrop,</t> <t>och inte ljudet av nederlag.</t> <t>Ljudet av sång är vad jag hör.”</t>


text:
<pb/><f>ⓤ</f> När sedan Mose kom närmare lägret och fick se kalven och dansen, upptändes hans vrede. Han kastade ifrån sig tavlorna och slog sönder dem nedanför berget.


text:
<f>ⓥ</f> Och han tog kalven som de hade gjort, brände den i eld, krossade den till stoft, strödde det i vattnet och lät Israels barn dricka<f>[175]</f> det.


text:
Och Mose sade till Aron: ”Vad har folket gjort med dig, eftersom du har förlett dem att begå en så stor synd?”


text:
De sade till mig: Gör oss en gud som kan gå framför oss, för vi vet inte vad som hänt med den där Mose som förde oss upp ur Egyptens land.


text:
Då sade jag till dem: Den som har guld ska ta av sig det. Och de gav det åt mig. Jag kastade det i elden, och ut kom denna kalv.”


text:
<pb/>Mose såg att folket var lössläppt eftersom Aron hade släppt greppet om dem, till skadeglädje för deras fiender.


text:
Mose ställde sig i porten till lägret och ropade: ”Alla som tillhör HERREN ska komma hit till mig!” Då samlades alla leviterna kring honom,


text:
<f>ⓦ</f> och han sade till dem: ”Så säger HERREN, Israels Gud: Alla ska spänna på sig svärdet och gå fram och tillbaka genom lägret från port till port och döda var och en sin bror, sin vän eller släkting.”


text:
Och Mose sade: ”Invig er i dag<f>[176]</f> till HERRENS tjänst, eftersom ni har stått emot era egna söner och bröder. Så ska han i dag ge er sin välsignelse.”


text:
<pb/>Nästa dag sade Mose till folket: ”Ni har begått en stor synd. Jag ska nu stiga upp till HERREN. Kanske jag kan bringa försoning för er synd.”


text:
Mose gick tillbaka till HERREN och sade: ”O, detta folk har begått en stor synd. De har gjort sig en gud av guld.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Men HERREN svarade Mose: ”Den som har syndat mot mig, honom ska jag utplåna ur min bok.


text:
Gå nu och för folket dit jag har sagt dig. Se, min ängel ska gå framför dig. Men när dagen för min straffdom kommer ska jag straffa dem för deras synd.”


text:
<pb/><f>ⓩ</f> HERREN sade till Mose: ”Bryt upp och dra härifrån, du själv och folket som du har fört upp ur Egypten, till det land som jag med ed lovade åt Abraham, Isak och Jakob, då jag sade: Åt din avkomma ska jag ge det.


text:
<f>ⓐ</f> Jag ska sända en ängel framför dig och driva bort kananeerna, amoreerna, hetiterna, perisseerna, hiveerna och jebusiterna


text:
<f>ⓑ</f> och föra dig till ett land som flödar av mjölk och honung. Jag ska inte själv gå upp med dig. Eftersom du är ett hårdnackat folk kunde jag då förgöra dig under vägen.”


text:
<pb/>Och HERREN sade till Mose: ”Säg till Israels folk: Ni är ett hårdnackat folk. Om jag bara för ett ögonblick gick med dig skulle jag förgöra dig. Men lägg nu av dig dina smycken så ska jag besluta vad jag ska göra med dig.”


text:
<pb/>Mose tog tältet och slog upp det utanför lägret, långt ifrån lägret. Han kallade det uppenbarelsetältet. Var och en som ville rådfråga HERREN måste gå ut till uppenbarelsetältet utanför lägret.


text:
Så ofta Mose gick ut till tältet stod allt folket upp. Var och en ställde sig vid ingången till sitt tält och såg efter Mose tills han hade kommit in i tältet.


text:
Varje gång Mose kom in i tältet sänkte molnstoden sig och blev stående vid ingången till tältet, och HERREN talade med Mose.


text:
När allt folket såg molnstoden stå vid ingången till tältet reste sig alla och bugade sig till marken, var och en vid ingången till sitt tält.


text:
<f>ⓒ</f> Och HERREN talade med Mose ansikte mot ansikte, som när en man talar med en annan. Sedan vände Mose tillbaka till lägret. Men hans tjänare Josua, Nuns son, som var en ung man, lämnade inte tältet.


text:
<pb/>Mose sade till HERREN: ”Se, du säger till mig: Led detta folk dit upp! Men du har inte låtit mig veta vem du vill sända med mig, fastän du har sagt: Jag känner dig vid namn och du har funnit nåd för mina ögon.


text:
<f>ⓓ</f> Om jag nu har funnit nåd för dina ögon, så låt mig förstå dina vägar och lära känna dig, så att jag finner nåd för dina ögon. Och tänk på att detta folk är ditt folk.”


text:
För hur skulle man kunna veta att jag och ditt folk har funnit nåd för dina ögon, om inte genom att du går med oss så att jag och ditt folk utmärks bland alla andra folk på jorden?”


text:
HERREN svarade Mose: ”Det du har begärt ska jag också göra, för du har funnit nåd för mina ögon och jag känner dig vid namn.”


text:
<f>ⓔ</f> Han svarade: ”Jag ska låta all min godhet gå förbi framför dig och jag ska ropa ut namnet ’HERREN’ inför dig. Jag ska vara nådig mot den jag vill vara nådig mot och förbarma mig över den jag vill förbarma mig över.<f>[177]</f>


text:
När min härlighet går förbi ska jag ställa dig i en klyfta i klippan, och jag ska låta min hand vara över dig tills jag har gått förbi.


text:
<pb/><f>ⓖ</f> HERREN sade till Mose: ”Hugg ut två stentavlor åt dig, likadana som de förra. På dem ska jag skriva samma ord som stod på de förra tavlorna, som du slog sönder.


text:
Var redo tidigt i morgon. Du ska då på morgonen stiga upp på Sinai berg och ställa dig på bergets topp för att möta mig där.


text:
Ingen får komma upp tillsammans med dig, och ingen får visa sig på hela berget. Får och kor får inte heller beta framför berget.”


text:
<pb/>Mose högg ut två stentavlor, likadana som de förra, och tidigt nästa morgon gick han upp på Sinai berg som HERREN hade befallt honom. Han tog med sig de båda stentavlorna.


text:
Då steg HERREN ner i molnskyn och ställde sig<f>[178]</f> där nära intill honom och ropade ut HERRENS namn.


text:
<f>ⓗ</f> Och HERREN gick förbi honom där han stod och ropade: ”HERREN! HERREN! — en barmhärtig och nådig Gud, sen till vrede och stor i nåd och sanning.


text:
<f>ⓘ</f> Han bevarar nåd mot tusenden och förlåter brott, synd och skuld, men låter ingen bli ostraffad utan låter straffet för fädernas missgärning drabba barn och barnbarn till tredje och fjärde led.”


text:
Han sade: ”Herre, om jag har funnit nåd för dina ögon, så må Herren gå mitt ibland oss, fastän det är ett hårdnackat folk. Och förlåt oss vår synd och skuld och gör oss till din arvedel.”


text:
<pb/><f>ⓙ</f> HERREN svarade: ”Se, jag sluter ett förbund: Inför hela ditt folk ska jag göra sådana under som inte har gjorts på hela jorden eller hos något folk. Och hela det folk som du är mitt ibland ska se HERRENS gärning, för det som jag gör med dig är förunderligt stort.


text:
Rätta dig efter det jag i dag befaller dig. Se, jag ska driva bort amoreerna, kananeerna, hetiterna, perisseerna, hiveerna och jebusiterna för dig.


text:
<f>ⓚ</f> Ta dig till vara för att sluta förbund med invånarna i det land dit du kommer, så att de inte blir till en snara för dig.


text:
<f>ⓛ</f> I stället ska ni bryta ner deras altaren, krossa deras stoder och hugga ner deras asherapålar<f>[179]</f>.


text:
<f>ⓝ</f> Du ska inte sluta något förbund med invånarna i landet, eftersom de trolöst håller sig till sina gudar och offrar åt dem. När de då inbjuder dig kommer du att äta av deras offer.


text:
<f>ⓞ</f> Du kommer också att ta deras döttrar till hustrur åt dina söner, och när då deras döttrar trolöst håller sig till sina gudar kommer de också att förleda dina söner att trolöst hålla sig till dem.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Du ska fira det osyrade brödets högtid. I sju dagar ska du äta osyrat bröd, så som jag har befallt dig, på den bestämda tiden i månaden Aviv. Det var i månaden Aviv som du drog ut ur Egypten.


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Allt som först kommer ut ur moderlivet är mitt, liksom allt förstfött av hankön bland din boskap, det må vara oxe eller får.


text:
<f>ⓢ</f> Men ett förstfött åsneföl ska du lösa ut med ett lamm, och om du inte vill lösa ut det ska du krossa nacken på det. Varje förstfödd bland dina söner ska du lösa ut. Ingen ska träda fram inför mitt ansikte med tomma händer.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Sex dagar ska du arbeta, men på sjunde dagen ska du vila. Också under plöjningstiden och skördetiden ska du ha vilodag.


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Du ska fira veckohögtiden<f>[180]</f> när du skördar det första vetet och bärgningshögtiden<f>[181]</f> vid årets slut.


text:
för jag ska driva undan folk för dig och utvidga ditt område. Ingen ska stå efter ditt land, när du tre gånger om året drar upp för att träda fram inför HERREN din Guds ansikte.


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Du ska inte offra blodet av mitt slaktoffer tillsammans med något som är syrat. <pb/>Påskhögtidens slaktoffer ska inte lämnas kvar över natten till morgonen.


text:
<pb/><f>ⓧ</f> Det bästa av din marks förstlingsfrukter ska du föra till HERREN din Guds hus. <pb/>Du ska inte koka en killing i mjölken från dess mor.”


text:
<pb/><f>ⓨ</f> HERREN sade till Mose: ”Skriv upp dessa ord åt dig, för i enlighet med dessa ord har jag slutit ett förbund med dig och med Israel.”


text:
<f>ⓩ</f> Och han blev kvar där hos HERREN i fyrtio dagar och fyrtio nätter utan att äta och dricka. Och han skrev på tavlorna förbundets ord, de tio budorden<f>[182]</f>.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> När Mose sedan kom ner från Sinai berg och hade med sig vittnesbördets båda tavlor på vägen ner, visste han inte att hans ansiktes hy strålade<f>[183]</f> efter att han hade talat med HERREN.


text:
Aron och alla Israels barn såg Mose, och se, hans ansiktes hy strålade. Och de var rädda för att komma nära honom.


text:
Men Mose ropade till dem. Då vände Aron och församlingens alla hövdingar tillbaka till honom, och Mose talade till dem.


text:
Sedan kom alla Israels barn fram till honom, och han gav dem alla de bud som HERREN hade sagt honom på Sinai berg.


text:
Varje gång som Mose trädde fram inför HERRENS ansikte för att tala med honom tog han av sig slöjan tills han gick ut igen. När han kom ut, talade han till Israels barn det som han fått befallning om.


text:
Och Israels barn såg att Moses ansikte strålade, och Mose hängde slöjan över ansiktet igen tills han gick in för att tala med HERREN.


text:
<pb/>Mose samlade hela Israels församling och sade till dem: ”Detta är vad HERREN har befallt er att göra.


text:
<f>ⓒ</f> Under sex dagar ska ni utföra ert arbete, men den sjunde dagen ska vara helig för er, en HERRENS sabbat för vila. Var och en som utför något arbete på den dagen ska dödas.


text:
<f>ⓓ</f> Ta upp bland er en offergåva åt HERREN. Var och en som har ett hjärta som är villigt till det ska bära fram denna offergåva åt HERREN: guld, silver och koppar,


text:
<pb/>Alla konstnärligt begåvade män bland er ska komma och tillverka allt det som HERREN har befallt:


text:
<f>ⓔ</f> tabernaklet, dess tält och överdraget till det, dess hakar, brädor, tvärstänger, stolpar och fotstycken,


text:
<f>ⓘ</f> rökelsealtaret med dess stänger, smörjelseoljan och den väldoftande rökelsen, draperiet för ingången till tabernaklet,


text:
brännofferaltaret med det koppargaller som hör till det, stängerna och alla dess tillbehör, karet med dess fotställning,


text:
Sedan kom de tillbaka, var och en som manades till det i sitt hjärta, och var och en som hade en villig ande bar fram en gåva åt HERREN till arbetet på uppenbarelsetältet, till tjänsten där och till de heliga kläderna.


text:
De kom, både män och kvinnor, och var och en bar med villigt hjärta fram spännen, örhängen, fingerringar och halssmycken, alla slags värdesaker av guld, var och en som kunde offra en gåva av guld åt HERREN.


text:
Var och en som ägde mörkblått, purpurrött och karmosinrött garn, fint lingarn och gethår, rödfärgade fårskinn och tahasskinn bar fram det.


text:
Alla som kunde ge en gåva av silver eller koppar bar fram sin gåva åt HERREN, och var och en som ägde akacieträ för arbetets utförande bar fram det.


text:
Alla konstnärligt begåvade kvinnor spann med sina händer mörkblått, purpurrött och karmosinrött garn samt fint lingarn och bar fram vad de spunnit,


text:
Och varje man och kvinna av Israels barn som hade ett villigt hjärta att bära fram något till allt det arbete som HERREN hade befallt genom Mose att man skulle göra, bar fram sin frivilliga gåva åt HERREN.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Mose sade till Israels barn: ”Se, HERREN har kallat Besalel, son till Uri, son till Hur av Juda stam,


text:
och han har fyllt honom med Guds Ande, med vishet, förstånd och kunskap och med skicklighet i allt slags hantverk,


text:
Åt honom och åt Oholiab, Ahisamaks son av Dans stam, har han också gett förmågan att undervisa andra.


text:
Han har fyllt deras hjärtan med vishet att utföra alla slags snideriarbeten och konstvävnader och brokiga vävnader av mörkblått, purpurrött och karmosinrött garn samt fint lingarn och andra vävnader, att utföra alla slags arbeten och tänka ut konstfulla verk.


text:
<pb/>Besalel och Oholiab och alla andra konstnärligt begåvade män har HERREN utrustat med vishet och förstånd till att veta hur de ska utföra allt arbetet med att uppföra och färdigställa helgedomen. De ska i allt göra det så som HERREN har befallt.”


text:
<pb/>Sedan kallade Mose till sig Besalel och Oholiab och alla de andra konstnärligt begåvade män som HERREN hade utrustat med vishet i hjärtat, alla som manades i sitt hjärta att träda fram för att utföra arbetet.


text:
Och de tog emot av Mose alla de gåvor som Israels barn hade burit fram till arbetet med att bygga helgedomen. Folket fortsatte att bära fram frivilliga gåvor till honom morgon efter morgon.


text:
Då kom alla de konstnärligt begåvade män som utförde allt arbete vid helgedomen, var och en från det arbete de höll på med,


text:
och sade till Mose: ”Folket bär fram mer än vad som behövs för att göra det arbete som HERREN har befallt oss att utföra.”


text:
<pb/>Då befallde Mose att man skulle kungöra i lägret: ”Ingen, vare sig man eller kvinna, ska göra något mer för att ge till helgedomen.” Så hindrades folket från att bära fram fler gåvor.


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Alla de konstnärligt begåvade hantverkarna gjorde nu tabernaklet av tio tygvåder. Av tvinnat fint lingarn och av mörkblått, purpurrött och karmosinrött garn gjorde de dem i konstvävnad med keruber på.


text:
Varje våd gjordes tjugoåtta alnar lång och fyra alnar<f>[185]</f> bred, alla våderna med samma mått.


text:
Man fogade samman fem av våderna med varandra, och likaså fogade man samman de andra fem våderna med varandra.


text:
I kanten på ena våden, ytterst på det hopfogade stycket, satte man öglor av mörkblått garn. Så gjorde man också i kanten på den våd som satt ytterst i det andra hopfogade stycket.


text:
Femtio öglor satte man på den ena våden och femtio öglor satte man ytterst på motsvarande våd i det andra hopfogade stycket, så att öglorna svarade mot varandra.


text:
Och man gjorde femtio hakar av guld och fogade samman våderna med varandra med hjälp av hakarna, så att tabernaklet bildade en helhet.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Man gjorde också tygvåder av gethår till ett tält över tabernaklet. Elva sådana våder gjordes.


text:
<pb/>Varje våd gjordes trettio alnar lång och fyra alnar<f>[186]</f> bred, de elva våderna hade samma mått.


text:
Man satte femtio öglor i kanten på den våd som satt ytterst i det ena hopfogade stycket och femtio öglor i kanten på den våd som satt ytterst i det andra hopfogade stycket.


text:
Dessutom gjordes ett överdrag av rödfärgade fårskinn till tältet och ett överdrag av tahasskinn att lägga ovanpå.


text:
På varje bräda sattes två tappar hopfogade med varandra. Så gjorde man på alla brädorna till tabernaklet.


text:
och man gjorde fyrtio fotstycken av silver att sätta under de tjugo brädorna, två fotstycken under varje bräda för dess två tappar.


text:
De var dubbla nertill och även dubbla upptill, till den första ringen. Så gjorde man med dem båda, i de två hörnen.


text:
Det blev alltså åtta brädor med sina fotstycken av silver, sammanlagt sexton fotstycken, två under varje bräda.


text:
fem till de brädor som var på tabernaklets andra sida och fem till de brädor som var på tabernaklets baksida, åt väster.


text:
Man satte den mellersta tvärstången så att den gick tvärs över, mitt på brädorna, från den ena änden till den andra.


text:
Brädorna överdrog man med guld, och ringarna på dem där tvärstängerna skulle skjutas in, gjordes av guld. Och tvärstängerna överdrogs med guld.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Man gjorde förhänget av mörkblått, purpurrött och karmosinrött garn samt tvinnat fint lingarn. Den gjordes i konstvävnad med keruber på.


text:
Och till den gjorde man fyra stolpar av akacieträ och överdrog dem med guld, krokarna till dem gjordes av guld och man göt fyra fotstycken till dem av silver.


text:
För ingången till tältet gjorde man ett draperi i brokig vävnad av mörkblått, purpurrött och karmosinrött garn samt tvinnat fint lingarn


text:
och till detta fem stolpar med deras krokar. Deras knoppar och band överdrogs med guld och deras fem fotstycken gjordes av koppar.


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Besalel gjorde arken<f>[188]</f> av akacieträ, två och en halv aln lång, en och en halv aln bred och en och en halv aln hög.


text:
Han göt fyra ringar av guld till den och satte dem över de fyra fötterna på arken, två ringar på ena sidan och två ringar på den andra.


text:
<pb/>Han gjorde två keruber av guld. I hamrat arbete gjorde han dem och satte dem vid de båda ändarna av nådastolen,


text:
en kerub vid ena änden och en vid den andra. I ett stycke med nådastolen gjorde han keruberna vid dess båda ändar.


text:
Keruberna bredde ut sina vingar uppåt, så att de täckte nådastolen med sina vingar. Deras ansikten var vända mot varandra. Mot nådastolen var kerubernas ansikten vända.


text:
<pb/><f>ⓟ</f> Han gjorde bordet av akacieträ, två alnar långt, en aln brett och en och en halv aln<f>[189]</f> högt.


text:
Och han gjorde kärlen till bordet: faten, skålarna, bägarna och kannorna som användes till att utgjuta dryckesoffren med, allt av rent guld.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Han gjorde ljusstaken av rent guld. I hamrat arbete gjorde han den med fotställning och stam. Dess skålar, knoppar och blommor gjordes i ett stycke med den.


text:
På den ena armen sattes tre skålar, formade som mandelblommor, vardera bestående av en knopp och en blomma, och på den andra armen likaså tre skålar, formade som mandelblommor, vardera bestående av en knopp och en blomma. Så gjordes på de sex armar som utgick från ljusstaken.


text:
Men på själva ljusstaken sattes fyra skålar, formade som mandelblommor med sina knoppar och blommor.


text:
En knopp sattes under det första armparet som utgick från ljusstaken i ett stycke med den, en knopp under det andra armparet i ett stycke med den och en knopp under det tredje armparet i ett stycke med den, alltså under de sex armar som utgick från ljusstaken.


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Han gjorde rökelsealtaret av akacieträ. Det var fyrkantigt, en aln långt och en aln brett, och två alnar högt.<f>[190]</f> Hornen gjordes i ett stycke med altaret.


text:
Han överdrog det med rent guld, både ovansidan och väggarna runt omkring, likaså hornen. Han gjorde också en kant av guld runt altaret.


text:
Två ringar av guld gjorde han till det och satte dem under kanten på två sidor. På två motsatta sidostycken satte han dem som hållare för stänger, så att man kunde bära altaret med dem.


text:
<pb/><f>ⓢ</f> Han gjorde den heliga smörjelseoljan och den rena, väldoftande rökelsen, konstmässigt tillredda.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Han gjorde brännofferaltaret av akacieträ. Det var liksidigt, fem alnar långt och fem alnar brett, och fyrkantigt och tre alnar<f>[191]</f> högt.


text:
Han gjorde horn till det och satte dem i de fyra hörnen. <pb/>Hornen gjordes i ett stycke med altaret, och han överdrog det med koppar.


text:
Altarets alla tillbehör gjorde han av koppar: askkärlen, skovlarna, skålarna, gafflarna och fyrfaten.


text:
Och han gjorde ett galler till altaret, ett nät av koppar, och satte det nertill under avsatsen på altaret, så att det nådde upp till mitten.


text:
Han göt också fyra ringar och satte dem i de fyra hörnen på koppargallret som hållare för stängerna.


text:
<pb/>Han sköt in stängerna i ringarna på sidorna av altaret, så att man kunde bära det med dem. Ihåligt och av plankor gjordes det.


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Han gjorde karet av koppar med en fotställning av koppar. Till det använde han speglar<f>[192]</f> som hade tillhört de kvinnor som gjorde tjänst<f>[193]</f> vid ingången till uppenbarelsetältet.


text:
<pb/><f>ⓥ</f> Han gjorde också förgården. För den södra sidan, åt söder, gjordes omhängena till förgården av tvinnat fint lingarn, hundra alnar långa.


text:
Till dem gjordes tjugo stolpar med tjugo fotstycken av koppar, men stolparnas krokar och band gjordes av silver.


text:
Även för norra sidan gjordes omhängena hundra alnar långa, och till dem gjordes tjugo stolpar med tjugo fotstycken av koppar, men stolparnas krokar och band gjordes av silver.


text:
För västra sidan gjordes omhängena femtio alnar<f>[194]</f> långa. Till dem gjordes tio stolpar och tio fotstycken, men stolparnas krokar och band gjordes av silver.


text:
På ena sidan om porten till förgården gjordes omhängena femton alnar långa med tre stolpar och tre fotstycken, och likaså gjordes omhängena på andra sidan femton alnar långa, med tre stolpar och tre fotstycken, alltså lika på båda sidor om porten till förgården.


text:
Fotstyckena till stolparna gjordes av koppar, men stolparnas krokar och band var av silver, och deras knoppar överdrogs med silver.


text:
<pb/>Draperiet för porten till förgården gjordes i brokig vävnad av mörkblått, purpurrött och karmosinrött garn och tvinnat fint lingarn, tjugo alnar långt och fem alnar<f>[195]</f> högt, efter tygets bredd, i likhet med förgårdens omhängen.


text:
Till förhänget gjordes fyra stolpar med fyra fotstycken av koppar, men deras krokar och band var av silver, och deras knoppar överdrogs med silver.


text:
<pb/>Detta är vad som beräknas ha gått åt till tabernaklet, vittnesbördets tabernakel, enligt den beräkning som Mose gav befallning om och som utfördes genom leviterna under ledning av Itamar, prästen Arons son.


text:
Besalel, son till Uri, son till Hur av Juda stam, utförde allt som HERREN hade gett Mose befallning om.


text:
Till medhjälpare hade han Oholiab, Ahisamaks son av Dans stam, en konsthantverkare som tänkte ut mönster och kunde göra brokiga vävnader i mörkblått, purpurrött och karmosinrött garn samt fint lingarn.


text:
<pb/>Det guld som använts till arbetet med att färdigställa hela helgedomen, det guld som hade getts som offer, utgjorde sammanlagt 29 talenter och 730 siklar<f>[196]</f> efter helgedomssikelns vikt.


text:
Det silver som gavs av de mönstrade av folkförsamlingen utgjorde 100 talenter och 1 775 siklar<f>[197]</f> efter helgedomssikelns vikt.


text:
<f>ⓦ</f> En beka per person, det vill säga en halv sikel<f>[198]</f> efter helgedomssikelns vikt, togs upp bland de inmönstrade, var och en som var tjugo år gammal eller mer, 603 550 personer.


text:
De hundra talenterna silver användes till att gjuta fotstyckena till helgedomen och till förhänget, 100 talenter till 100 fotstycken, en talent till varje fotstycke.


text:
De 1 775 siklarna silver användes till att göra krokar till stolparna och till att överdra deras knoppar och göra band till dem.


text:
Av den gjorde man fotstyckena till uppenbarelsetältets ingång och kopparaltaret med dess koppargaller och altarets alla tillbehör,


text:
vidare fotstyckena till förgården, runt omkring, och fotstyckena till förgårdens port samt tabernaklets och förgårdens alla tältpluggar, runt omkring.


text:
<pb/><f>ⓧ</f> Av det mörkblå, det purpurröda och det karmosinröda garnet gjorde man vävda kläder för tjänsten i helgedomen. Man gjorde de heliga kläder som Aron skulle ha, så som HERREN hade befallt Mose.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Efoden gjorde man av guld och av mörkblått, purpurrött och karmosinrött garn och tvinnat fint lingarn.


text:
Man hamrade ut guldet till tunna plåtar och skar dem i trådar, så att de kunde vävas in med det mörkblå, det purpurröda och det karmosinröda garnet och med det fina lingarnet i konstvävnad.


text:
Skärpet som skulle sitta på efoden och hålla ihop den gjordes i samma vävnad och i ett stycke med den: av guld och av mörkblått, purpurrött och karmosinrött garn och tvinnat fint lingarn, så som HERREN hade befallt Mose.


text:
Onyxstenarna infattades i flätverk av guld. På dem var namnen på Israels söner ingraverade som på ett sigill.


text:
Man satte dem på efodens axelstycken som påminnelsestenar för Israels barn, så som HERREN hade befallt Mose.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Bröstskölden gjordes i konstvävnad av samma slag som efoden, av guld och av mörkblått, purpurrött och karmosinrött garn och tvinnat fint lingarn.


text:
Stenarna var tolv efter namnen på Israels söner, en för varje namn. Varje sten bar namnet på en av de tolv stammarna, ingraverat på samma sätt som man graverar sigill.


text:
Vidare gjorde man två flätverk av guld och två ringar av guld och satte de båda ringarna i två av bröstsköldens hörn.


text:
<pb/>De båda snoddarnas andra ändar fäste man vid de två flätverken och satte fast dem vid framkanten på efodens axelstycken.


text:
Man gjorde två ringar av guld och satte dem i de båda andra hörnen av bröstskölden, vid den kant som var vänd in mot efoden.


text:
Sedan gjorde man två ringar av guld och satte dem nertill på framsidan av efodens båda axelstycken där efoden fästes ihop ovanför skärpet.


text:
Man knöt fast bröstskölden med en mörkblå snodd som gick från dess ringar in i efodens ringar, för att den skulle sitta fast ovanför efodens skärp, så att bröstskölden inte skulle lossna från efoden, precis som HERREN hade befallt Mose.


text:
Mitt på kåpan gjordes en öppning, som liknade öppningen på en pansarskjorta. Öppningen hade en kant runt om för att den inte skulle slitas sönder.


text:
Man gjorde bjällror av rent guld och satte dem mellan granatäpplena runt hela fållen på kåpan mellan granatäpplena:


text:
en bjällra och ett granatäpple, sedan en bjällra och ett granatäpple, runt fållen på den kåpa som skulle bäras vid tjänstgöringen, så som HERREN hade befallt Mose.


text:
och bältet av tvinnat fint lingarn och av mörkblått, purpurrött och karmosinrött garn i brokig vävnad, allt så som HERREN hade befallt Mose.


text:
<f>ⓒ</f> Den skinande plattan till det heliga diademet gjordes av rent guld, och på den skrev man på samma sätt som man graverar sigill: Helgad åt HERREN.


text:
<pb/>Så blev allt arbetet på uppenbarelsetältets tabernakel fullbordat. Israels barn utförde det, och de gjorde i allt så som HERREN hade befallt Mose.


text:
<f>ⓓ</f> Och de förde fram tabernaklet till Mose, tältet med alla dess tillbehör, hakarna, brädorna, tvärstängerna, stolparna och fotstyckena,


text:
ljusstaken av rent guld, lamporna som skulle sättas på den och alla andra tillbehör till den, oljan till ljusstaken,


text:
kopparaltaret med tillhörande koppargaller, stänger och alla tillbehör, karet med dess fotställning,


text:
omhängena till förgården, dess stolpar och fotstycken, draperiet för porten till förgården, dess linor och tältpluggar, alla redskap för arbetet vid uppenbarelsetältets tabernakel


text:
samt de vävda kläderna till tjänsten i helgedomen, prästen Arons heliga kläder och hans söners prästkläder.


text:
Mose inspekterade hela arbetet, och se, de hade utfört det så som HERREN hade befallt. Så hade de gjort. Och Mose välsignade dem.


text:
Du ska bära in bordet och lägga upp det som ska vara på det. Och du ska bära in ljusstaken och sätta upp lamporna på den.


text:
<f>ⓕ</f> Du ska ställa det gyllene rökelsealtaret framför vittnesbördets ark och sätta upp draperiet för ingången till tabernaklet.


text:
Du ska sätta upp förgårdens omhängen runt omkring och hänga upp draperiet för porten till förgården.


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Och du ska ta smörjelseoljan och smörja tabernaklet och allt som finns i det och helga det tillsammans med alla dess tillbehör, så att det blir heligt.


text:
<f>ⓗ</f> Du ska smörja brännofferaltaret och alla dess tillbehör och helga altaret. Det blir då högheligt.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Sedan ska du föra fram Aron och hans söner till uppenbarelsetältets ingång och tvätta dem med vatten.


text:
och du ska smörja dem så som du smorde deras far till att vara präster åt mig. Denna smörjelse ska för dem innebära ett evigt prästadöme, släkte efter släkte.”


text:
Då satte Mose upp tabernaklet. Han lade ut dess fotstycken, ställde upp brädorna, sköt in tvärstängerna och satte upp stolparna.


text:
Han bredde ut tältet över tabernaklet och tältöverdragen ovanpå det, så som HERREN hade befallt Mose.


text:
<f>ⓙ</f> Han tog vittnesbördet och lade in det i arken och satte stängerna på arken. Och han lade nådastolen ovanpå arken.


text:
<f>ⓚ</f> Sedan förde han in arken i tabernaklet och satte upp det täckande förhänget och skärmade av vittnesbördets ark, så som HERREN hade befallt honom.


text:
Brännofferaltaret ställde han vid ingången till uppenbarelsetältets tabernakel och offrade på det brännoffer och matoffer, så som HERREN hade befallt Mose.


text:
<f>ⓛ</f> Han ställde karet mellan uppenbarelsetältet och altaret och fyllde det med vatten att tvätta sig i.


text:
När de skulle gå in i uppenbarelsetältet eller träda fram till altaret tvättade de sig, så som HERREN hade befallt Mose.


text:
Och han satte upp förgårdens omhängen runt omkring tabernaklet och altaret och hängde upp draperiet framför porten till förgården. Så fullbordade Mose arbetet.


text:
Mose kunde inte gå in i uppenbarelsetältet, eftersom molnskyn vilade över det och HERRENS härlighet uppfyllde tabernaklet.


text:
<pb/>Så ofta molnskyn höjde sig från tabernaklet bröt Israels barn upp. Så gjorde de under hela sin vandring.


text:
<f>ⓝ</f> HERRENS molnsky vilade över tabernaklet om dagen, och eld var i den om natten. Så var det inför ögonen på hela Israels folk under hela deras vandring.


text:
Säg till Israels barn: När någon bland er vill bära fram ett offer åt HERREN ska ni ta ert offer av boskapen, antingen av nöt eller småboskap.


text:
<pb/>Om han vill bära fram ett brännoffer<f>[1]</f> från nötboskapen, ska han ta ett felfritt djur av hankön<f>[2]</f> och föra fram det till uppenbarelsetältets ingång för att han ska räknas som välbehaglig inför HERRENS ansikte.


text:
<f>ⓐ</f> Han ska lägga sin hand på brännofferdjurets huvud, och det blir då välbehagligt och till försoning för honom.


text:
Han ska slakta ungtjuren inför HERRENS ansikte, och Arons söner, prästerna, ska bära fram blodet och stänka det runt omkring på altaret som står vid ingången till uppenbarelsetältet.


text:
Sedan ska Arons söner, prästerna, lägga styckena, huvudet och fettet på veden som brinner på altaret.


text:
<f>ⓑ</f> Men inälvorna och fötterna ska tvättas i vatten<f>[3]</f> och därefter ska prästen bränna alltsammans på altaret. Det är ett brännoffer, ett eldsoffer till en ljuvlig doft för HERREN.


text:
<pb/>Om han vill bära fram ett brännoffer av småboskapen, av fåren eller getterna, ska han ta ett felfritt djur av hankön.


text:
Han ska slakta det inför HERRENS ansikte vid norra sidan av altaret, och Arons söner, prästerna, ska stänka blodet runt omkring på altaret.


text:
Han ska stycka djuret i dess delar, tillsammans med huvudet och fettet, och prästen ska lägga dem på veden som brinner på altaret.


text:
Men inälvorna och fötterna ska tvättas i vatten och därefter ska prästen offra alltsamman och bränna det på altaret. Det är ett brännoffer, ett eldsoffer till en ljuvlig doft för HERREN.


text:
<pb/>Och om han vill bära fram åt HERREN ett brännoffer av fåglar, ska han ta sitt offer av turturduvor eller unga duvor.


text:
Prästen ska bära fram djuret till altaret och vrida huvudet av det och bränna det på altaret. Blodet ska kramas ut på altarets sida.


text:
Han ska fläka upp fågeln vid vingarna, dock utan att slita loss dem, och prästen ska bränna den på altaret, på veden som ligger på elden. Det är ett brännoffer, ett eldsoffer till en ljuvlig doft för HERREN.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> När någon vill bära fram ett matoffer<f>[4]</f> åt HERREN, ska hans offer bestå av fint mjöl. Han ska hälla olja<f>[5]</f> på det och lägga rökelse ovanpå.


text:
Han ska bära fram det till Arons söner, prästerna, och prästen ska ta en handfull av mjölet och oljan samt all rökelsen och bränna det på altaret som ett påminnelseoffer. Det är ett eldsoffer till en ljuvlig doft för HERREN.


text:
<pb/>Det som är över av matoffret ska tillhöra Aron och hans söner<f>[6]</f>. Bland HERRENS eldsoffer är det högheligt.


text:
<pb/>När du vill bära fram ett matoffer av det som bakas i ugn, ska det vara av fint mjöl, osyrade kakor blandade med olja och osyrade tunnkakor smorda med olja.


text:
Om ditt offer är ett matoffer som tillreds på plåt, ska det vara av fint mjöl, osyrat och blandat med olja.


text:
Varje matoffer som är tillrett på något av dessa sätt ska du föra fram till HERREN. Det ska bäras fram till prästen och han ska ta det till altaret.


text:
Sedan ska prästen ta den del av matoffret som utgör påminnelseoffret och bränna det på altaret. Det är ett eldsoffer till en ljuvlig doft för HERREN.


text:
Det som blir över av matoffret ska tillhöra Aron och hans söner. Bland HERRENS eldsoffer är det högheligt.


text:
<pb/>Inget matoffer som ni bär fram åt HERREN ska vara syrat, för ni ska inte bränna något av surdeg<f>[7]</f> eller honung som eldsoffer åt HERREN.


text:
<f>ⓓ</f> Som förstlingsoffer ska ni bära fram sådant åt HERREN, men på altaret får det inte komma för att vara en ljuvlig doft.


text:
<f>ⓔ</f> Alla dina matoffer ska du beströ med salt<f>[8]</f>. Du ska inte låta saltet i din Guds förbund fattas på ditt matoffer. Till alla dina offer ska du offra salt.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Om du vill bära fram ett matoffer åt HERREN av den första skörden, ska du till ett sådant matoffer bära fram ax av grönskuren säd, rostade över eld och sönderstötta.


text:
Prästen ska som påminnelseoffer bränna en del av de sönderstötta axen och oljan tillsammans med all rökelsen. Det är ett eldsoffer åt HERREN.


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Om någon vill bära fram ett gemenskapsoffer<f>[9]</f> och han då vill ta sitt offer av nötboskapen, ska han föra fram ett felfritt djur inför HERRENS ansikte, antingen av hankön eller honkön.


text:
Han ska lägga sin hand på offerdjurets huvud och sedan slakta det vid ingången till uppenbarelsetältet, och Arons söner, prästerna, ska stänka blodet runt omkring på altaret.


text:
<f>ⓗ</f> Av gemenskapsoffret ska han som eldsoffer åt HERREN bära fram det fett som omsluter inälvorna och allt det fett som sitter på dem,


text:
de båda njurarna med det fett som sitter på dem vid höftmusklerna och leverfettet som han ska ta loss tillsammans med njurarna.


text:
<f>ⓘ</f> Sedan ska Arons söner bränna det på altaret, ovanpå brännoffret som ligger på den brinnande veden. Detta är ett eldsoffer till en ljuvlig doft för HERREN.


text:
<pb/>Om någon vill bära fram ett gemenskapsoffer åt HERREN av småboskapen, ska han ta ett felfritt djur av hankön eller honkön.


text:
Och han ska lägga sin hand på offerdjurets huvud och sedan slakta det framför uppenbarelsetältet och Arons söner ska stänka blodet runt omkring på altaret.


text:
Av gemenskapsoffret ska han som eldsoffer åt HERREN offra fettet, hela fettsvansen, avstyckad vid ryggraden, det fett som omsluter inälvorna och allt det fett som sitter på dem,


text:
båda njurarna med det fett som sitter på dem vid höftmusklerna samt leverfettet, som han ska ta loss tillsammans med njurarna.


text:
lägga sin hand på dess huvud och slakta den framför uppenbarelsetältet och Arons söner ska stänka blodet runt omkring på altaret.


text:
Som ett eldsoffer åt HERREN ska han offra det fett som omsluter inälvorna och allt det fett som sitter på dem,


text:
Sedan ska prästen bränna det på altaret. Det är ett matoffer, ett eldsoffer till en ljuvlig doft. Allt fett tillhör HERREN.<f>[10]</f>


text:
<f>ⓙ</f> Detta ska vara en evig stadga för er från släkte till släkte, var ni än bor. Inget fett och inget blod ska ni förtära.


text:
Säg till Israels barn: Om någon syndar av misstag mot något av HERRENS bud och gör något som inte får göras,


text:
ska den smorde prästen, om det är han som har syndat och därmed dragit skuld över folket, offra en felfri ungtjur åt HERREN till syndoffer för den synd han har begått.


text:
Han ska föra fram tjuren inför HERRENS ansikte till uppenbarelsetältets ingång och han ska lägga sin hand på tjurens huvud och sedan slakta tjuren inför HERREN.


text:
och han ska doppa sitt finger i blodet och stänka det sju gånger inför HERRENS ansikte framför förhänget till helgedomen.


text:
<pb/>Därefter ska prästen stryka med blodet på hornen på den väldoftande rökelsens altare, som står inför HERRENS ansikte i uppenbarelsetältet. Men resten av blodet från tjuren ska han hälla ut vid foten av brännofferaltaret, som står vid ingången till uppenbarelsetältet.


text:
Och allt fett på syndoffertjuren ska han avlägsna, det fett som omsluter inälvorna och allt det fett som sitter på dem,


text:
Fettet ska tas ut så som det tas ut ur tjuren för gemenskapsoffret. Och prästen ska bränna det på brännofferaltaret.


text:
<f>ⓛ</f> resten av tjuren, ska han föra bort utanför lägret<f>[11]</f> till en ren plats, där man slår ut askan, och bränna upp det i eld som brinner på ved. På den plats där man slår ut askan ska det brännas.


text:
<pb/><f>ⓜ</f> Om Israels hela församling försyndar sig utan att folket märker det och de bryter mot något av HERRENS bud och gör sådant som inte får göras och därigenom drar på sig skuld,


text:
och sedan den synd de har begått blir känd, då ska församlingen offra en ungtjur till syndoffer. De ska föra fram den inför uppenbarelsetältet.


text:
Och de äldste i församlingen ska lägga sina händer på tjurens huvud inför HERRENS ansikte, och man ska slakta tjuren inför HERREN.


text:
och prästen ska doppa sitt finger i blodet och stänka sju gånger framför förhänget inför HERRENS ansikte.


text:
<pb/>Därefter ska han stryka en del av blodet på hornen på altaret som står inför HERRENS ansikte i uppenbarelsetältet. Men resten av blodet ska han hälla ut vid foten av brännofferaltaret, som står vid ingången till uppenbarelsetältet.


text:
Och han ska göra med tjuren som han gjorde med syndoffertjuren, så ska han göra med den. När prästen bringar försoning för dem, får de förlåtelse.


text:
Sedan ska han föra ut tjuren utanför lägret och bränna den, så som han skulle göra med den förra tjuren. Detta är syndoffret för församlingen.


text:
<pb/>Om en ledare syndar genom att han av misstag bryter mot något av HERREN sin Guds bud och gör sådant som inte får göras och han därigenom drar på sig skuld,


text:
eller om han av någon får veta vilken synd han har begått, ska han som sitt offer föra fram en bock, ett felfritt djur av hankön.


text:
Han ska lägga sin hand på bockens huvud och sedan slakta den inför HERRENS ansikte på samma plats som man slaktar brännoffret. Det är ett syndoffer.


text:
Prästen ska ta något av syndoffrets blod på sitt finger och stryka på brännofferaltarets horn, men resten av blodet ska han hälla ut vid foten av brännofferaltaret.


text:
Allt fettet ska han bränna på altaret, så som man gör med fettet vid gemenskapsoffret. Och när prästen bringar försoning för honom till rening från hans synd, får han förlåtelse.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Om någon av folket i landet syndar av misstag genom att göra sådant som inte får göras enligt HERRENS bud och därigenom drar på sig skuld,


text:
eller om han av någon får veta vilken synd han har begått, så ska han som sitt offer för den begångna synden föra fram en felfri get av honkön.


text:
Han ska lägga sin hand på syndofferdjurets huvud och sedan slakta det på den plats där brännofferdjuren slaktas.


text:
Prästen ska ta något av blodet på sitt finger och stryka det på brännofferaltarets horn, men resten av blodet ska han hälla ut vid altarets fot.


text:
Allt fettet ska han ta ut så som fettet tas ut ur djuret till gemenskapsoffret och prästen ska bränna det på altaret till en ljuvlig doft för HERREN. Och när prästen bringar försoning för honom, får han förlåtelse.


text:
<pb/>Men om någon vill offra ett lamm till syndoffer, ska han föra fram ett felfritt djur av honkön.


text:
Han ska lägga sin hand på syndofferdjurets huvud och slakta det till syndoffer på samma plats som man slaktar brännofferdjuren.


text:
Prästen ska ta av syndoffrets blod på sitt finger och stryka det på brännofferaltarets horn. Men resten av blodet ska han hälla ut vid altarets fot.


text:
Allt fettet ska han ta ut så som fettet tas ut ur lammet till gemenskapsoffret och prästen ska bränna det på altaret, ovanpå HERRENS eldsoffer. Och när prästen bringar försoning för den synd han har begått, får han förlåtelse.


text:
<pb/>Om någon hör edsförpliktelsen och kan vittna om något som han själv sett eller på annat sätt fått reda på, men inte berättar det, då syndar han och bär på missgärning.


text:
<f>ⓞ</f> Eller om någon utan att märka det rör vid något orent, antingen den döda kroppen av ett orent vilddjur eller den döda kroppen av ett orent boskapsdjur eller den döda kroppen av något slags orent smådjur, så blir han oren genom det och drar på sig skuld.


text:
Eller om han utan att märka det rör vid en människas orenhet, vad det än är som kan orena, och han sedan får veta det, så drar han på sig skuld.


text:
Eller om någon utan att märka det tanklöst avlägger en ed med sina läppar — att göra ont eller gott, vad man än i tanklöshet kan styrka med en ed — och han sedan kommer till insikt om vad han gjort, så har han dragit på sig skuld i något av dessa avseenden.


text:
Som offer för sin synd ska han föra fram åt HERREN ett hondjur av småboskapen, antingen ett tacklamm eller en killing, till syndoffer. Och prästen ska bringa försoning för honom för hans synd.


text:
<pb/>Men om han inte har råd med ett sådant djur, ska han som offer för sin synd bära fram åt HERREN två turturduvor eller två unga duvor, en till syndoffer och en till brännoffer.


text:
<f>ⓟ</f> Han ska bära fram dem till prästen, som först ska offra den som är avsedd till syndoffer. Han ska vrida huvudet av den invid halsen, men utan att ta bort det,


text:
och han ska stänka något av syndoffrets blod på altarets sida. Men resten av blodet ska kramas ut vid foten av altaret. Det är ett syndoffer.


text:
Den andra duvan ska han offra som brännoffer på föreskrivet sätt. När prästen bringar försoning för honom för den synd han har begått, får han förlåtelse.


text:
<pb/>Men om han inte har råd med två turturduvor eller två unga duvor, ska han som offer för sin synd bära fram en tiondels efa fint mjöl<f>[12]</f> till syndoffer. Men han ska inte hälla någon olja på mjölet eller lägga någon rökelse<f>[13]</f> på det, eftersom det är ett syndoffer.


text:
Han ska bära fram det till prästen, och prästen ska ta en handfull av det till påminnelseoffer och bränna det på altaret, ovanpå HERRENS eldsoffer. Det är ett syndoffer.


text:
Och när prästen bringar försoning för honom för den synd han har begått i något av dessa avseenden, får han förlåtelse. Resten ska tillhöra prästen liksom vid matoffret.


text:
Om någon av misstag begår en trolös handling genom att undanhålla något som är helgat åt HERREN, ska han som skuldoffer föra fram åt HERREN en felfri bagge av småboskapen efter det värde du bestämmer i silver, ett visst antal siklar efter helgedomssikelns<f>[14]</f> vikt.


text:
Han ska ersätta det han har undanhållit av det helgade och lägga till en femtedel. Detta ska han ge åt prästen, och när prästen bringar försoning för honom genom skuldofferbaggen får han förlåtelse.


text:
<pb/>Om någon syndar utan att veta det och bryter mot något HERRENS bud och gör sådant som inte får göras, drar han på sig skuld och bär på missgärning.


text:
Han ska som skuldoffer föra fram till prästen en felfri bagge av småboskapen efter det värde du bestämmer. Och när prästen bringar försoning för honom för den synd han har begått av misstag och utan att veta det får han förlåtelse.


text:
<f>ⓠ</f> Om någon syndar och handlar trolöst mot HERREN genom att ljuga för sin nästa om något som denne anförtrott honom eller överlämnat i hans vård, eller om något som han har tagit med våld, eller ifall han berövat sin nästa något genom utpressning,


text:
eller om han har hittat något borttappat och ljuger om det och svär falskt i någon sak, vad det än är som en människa kan göra sig skyldig till,


text:
då ska den som har syndat på detta sätt och därmed dragit på sig skuld återlämna det han har tagit med våld eller tillägnat sig genom utpressning eller det som anförtrotts honom, eller det borttappade som han har hittat,


text:
<f>ⓡ</f> eller vad det än gäller där han svurit falskt. Han ska ersätta det till dess fulla värde och lägga till en femtedel. Han ska ge det åt ägaren samma dag som han bär fram sitt skuldoffer.


text:
<pb/>Han ska föra fram sitt skuldoffer inför HERREN, en felfri bagge av småboskapen ska han föra fram till prästen, efter det värde du bestämmer.


text:
Och när prästen så bringar försoning för honom inför HERRENS ansikte, får han förlåtelse för vad han än har gjort som har dragit skuld över honom.


text:
Ge Aron och hans söner denna befallning: Detta är lagen om brännoffret: Brännoffret ska ligga på altarets härd hela natten<f>[15]</f> till morgonen och elden på altaret ska därigenom hållas brinnande.


text:
Prästen ska klä sig i sin livrock av linne<f>[16]</f> och ta på sig byxor av linne närmast kroppen. Han ska ta bort askan efter brännoffret som elden har förtärt på altaret och lägga den vid sidan av altaret.


text:
Sedan ska han ta av sig kläderna och klä sig i andra kläder och föra bort askan till en ren plats utanför lägret.


text:
Men elden på altaret ska hållas brinnande och får inte slockna. Varje morgon ska prästen där tända ny ved, och på veden ska han lägga brännoffret och bränna fettstyckena av gemenskapsoffret.


text:
Och prästen ska ta en handfull av offret, av det fina mjölet som hör till matoffret och av oljan, dessutom all rökelsen som ligger på matoffret. Han ska bränna det på altaret till en ljuvlig doft, som ett påminnelseoffer till HERREN.


text:
Det som är över av det ska Aron och hans söner äta. Osyrat ska det ätas på en helig plats. I förgården till uppenbarelsetältet ska de äta det.


text:
Det ska inte bakas med surdeg. Detta är deras andel som jag har gett dem av mina eldsoffer. Det är högheligt liksom syndoffret och skuldoffret.


text:
<f>ⓢ</f> Alla av manligt kön bland Arons barn ska äta det. Det ska vara deras eviga rätt av HERRENS eldsoffer från släkte till släkte. Var och en som rör vid det blir helig.


text:
Detta är den offergåva som Aron och hans söner ska offra åt HERREN på den dag då någon av dem blir smord: en tiondels efa fint mjöl<f>[17]</f> som det dagliga matoffret, hälften på morgonen och hälften på kvällen.


text:
<f>ⓣ</f> Det ska bakas på plåt med olja, och när det är blandat ska du bära fram det. Du ska offra det sönderdelat som när man offrar ett matoffer i stycken, till en ljuvlig doft för HERREN.


text:
Den präst bland Arons söner som blir smord i hans ställe ska göra det. Detta ska vara en evig stadga. Som ett heloffer ska det brännas åt HERREN.


text:
Säg till Aron och hans söner: Detta är lagen om syndoffret: På samma plats som brännofferdjuret slaktas ska syndofferdjuret slaktas inför HERRENS ansikte. Det är högheligt.


text:
Den präst som offrar syndoffret ska äta det. På en helig plats ska det ätas, i förgården till uppenbarelsetältet.


text:
Var och en som rör vid köttet blir helig. <pb/>Om något av blodet stänks på någons kläder, ska man tvätta av det nerstänkta stället på en helig plats.


text:
Det lerkärl som offerköttet har kokats i ska slås sönder<f>[18]</f>, men om det har kokats i ett kopparkärl ska det skuras och sköljas med vatten.


text:
<f>ⓤ</f> Men sådant syndoffer vars blod bärs in i uppenbarelsetältet för att bringa försoning i helgedomen får inte ätas. Det ska brännas upp i eld.


text:
På samma plats som man slaktar brännofferdjuret ska man slakta skuldofferdjuret och man ska stänka blodet runt omkring på altaret.


text:
de båda njurarna med det fett som sitter på dem vid höftmusklerna samt leverfettet som man ska ta loss tillsammans med njurarna.


text:
<pb/>Det som gäller för syndoffret ska också gälla för skuldoffret. Samma lag ska gälla för dem båda. Offerköttet ska tillhöra den präst som bringar försoning med det.


text:
När en präst bär fram brännoffer för någon, ska huden av brännofferdjuret som bärs fram tillhöra den prästen.


text:
Ett matoffer som är bakat i ugn eller tillrett i gryta eller på plåt ska alltid tillfalla den präst som bär fram det.


text:
Men ett matoffer som är blandat med olja eller som bärs fram torrt ska alltid tillfalla Arons söner gemensamt, den ene såväl som den andre.


text:
Om någon vill offra det som ett gemenskapsoffer, ska han förutom det slaktdjur som hör till gemenskapsoffret bära fram osyrade kakor blandade med olja, osyrade tunnkakor smorda med olja och fint mjöl, hopknådat i form av kakor som är blandade med olja.


text:
Tillsammans med kakor av syrat bröd ska han som offergåva bära fram det slaktdjur som hör till det tackoffer han offrar som gemenskapsoffer.


text:
Av detta ska han bära fram en kaka av varje offer som en gåva åt HERREN. Denna ska tillhöra den präst som stänker gemenskapsoffrets blod på altaret.


text:
Köttet av det slaktdjur som hör till det gemenskapsoffer som bärs fram som gemenskapsoffer ska ätas samma dag det har offrats. Ingenting av det får lämnas kvar till nästa morgon.


text:
<pb/>Om däremot det slaktoffer som någon vill bära fram är ett löftesoffer<f>[19]</f> eller ett frivilligt offer, ska även det offerdjuret ätas samma dag som det har offrats. Men det som blivit över får ätas nästa dag.


text:
Om någon på tredje dagen äter av köttet från gemenskapsoffret, blir offret inte välbehagligt. Han som offrat det får inte räkna sig det tillgodo, utan köttet anses som orent. Den som äter av det kommer att bära på skuld.


text:
Inte heller får man äta det kött som varit i beröring med något orent, utan det ska brännas upp i eld. I övrigt kan köttet ätas av var och en som är ren.


text:
<pb/>Men den som äter kött av HERRENS gemenskapsoffer medan han är oren, han ska utrotas ur sitt folk.


text:
<f>ⓦ</f> Och om någon rör vid något orent, en människas orenhet eller ett orent djur eller vilken annan orenhet som helst och han ändå äter kött av HERRENS gemenskapsoffer, ska han utrotas ur sitt folk.


text:
<f>ⓨ</f> Fettet av ett självdött eller ihjälrivet djur får användas till alla slags behov, men ni ska inte äta det,


text:
för var och en som äter fettet av något djur som bärs fram som eldsoffer åt HERREN ska utrotas ur sitt folk.


text:
Säg till Israels barn: Den som vill offra ett gemenskapsoffer åt HERREN ska av sitt gemenskapsoffer bära fram sin offergåva åt HERREN.


text:
<pb/>Med egna händer ska han bära fram HERRENS eldsoffer. Fettet och bringan ska han bära fram, och bringan ska lyftas som ett lyftoffer<f>[20]</f> inför HERRENS ansikte.


text:
Den bland Arons söner som offrar gemenskapsoffrets blod och fettet ska ha det högra lårstycket som sin andel.


text:
<f>ⓐ</f> Av israeliternas gemenskapsoffer tar jag lyftofferbringan och offergärdslåret och ger dem åt prästen Aron och åt hans söner som en evig rätt från Israels barn.


text:
<pb/>Detta är Arons och hans söners smörjelselott av HERRENS eldsoffer, den lott som de fick den dag de fördes fram för att bli HERRENS präster.


text:
Denna lott skulle de enligt HERRENS befallning få av Israels barn som en evig rätt, släkte efter släkte, på den dag då han smorde dem.


text:
<pb/>Detta är lagen om brännoffret, matoffret, syndoffret, skuldoffret, prästvigningsoffret och gemenskapsoffret.


text:
HERREN gav denna lag åt Mose på Sinai berg den dag då han befallde Israels barn att de skulle bära fram sina offer åt HERREN i Sinai öken.


text:
<f>ⓑ</f> ”För fram Aron och hans söner tillsammans med honom, deras kläder och smörjelseoljan<f>[21]</f> samt syndoffertjuren och de två baggarna och korgen med de osyrade bröden.


text:
Mose gjorde som HERREN hade befallt honom, och församlingen samlades vid uppenbarelsetältets ingång.


text:
<f>ⓒ</f> Och han satte tunikan på Aron och spände på honom bältet, klädde på honom kåpan, satte fast efoden<f>[22]</f> med efodens skärp och fäste med det ihop alltsamman på honom.


text:
Han satte också turbanen på hans huvud och framtill på turbanen satte han den skinande plattan av guld, det heliga diademet, så som HERREN hade befallt Mose.


text:
<f>ⓔ</f> Och Mose tog smörjelseoljan och smorde tabernaklet och allt som fanns i det och helgade det.


text:
Han stänkte oljan sju gånger på altaret och smorde altaret och alla dess tillbehör och karet med dess fotställning för att helga dem.


text:
Och Mose förde fram Arons söner och satte på dem tunikor, spände på dem bälten och band på dem huvor, så som HERREN hade befallt Mose.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Mose förde fram syndoffertjuren, och Aron och hans söner lade sina händer på syndoffertjurens huvud.


text:
Sedan slaktades den, och Mose tog blodet och strök med sitt finger runt omkring på altarets horn och renade altaret. Men resten av blodet hällde han ut vid foten av altaret och helgade det för att bringa försoning för det.


text:
Och han tog allt det fett som satt på inälvorna, leverfettet och de båda njurarna med deras fett, och Mose brände det på altaret.


text:
Men resten av tjuren, hud och kött och orenhet, brände han upp i eld utanför lägret, så som HERREN hade befallt honom.


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Och han förde fram brännofferbaggen, och Aron och hans söner lade sina händer på baggens huvud.


text:
Inälvorna och benen tvättade han i vatten. Sedan brände Mose hela baggen på altaret. Det var ett brännoffer till en ljuvlig doft, ett eldsoffer åt HERREN, så som HERREN hade befallt Mose.


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Därefter förde han fram den andra baggen, prästvigningsbaggen, och Aron och hans söner lade händerna på baggens huvud.


text:
Sedan slaktades den och Mose tog av blodet och strök på Arons högra örsnibb, tummen på hans högra hand och stortån på hans högra fot.


text:
Han förde fram Arons söner och Mose strök något av blodet på deras högra örsnibb, tummen på deras högra hand och stortån på deras högra fot. Men resten av blodet stänkte Mose runt omkring på altaret.


text:
<pb/>Sedan tog han fettet, svansen och allt det fett som satt på inälvorna, leverfettet och de båda njurarna med deras fett och det högra lårstycket.


text:
Och ur korgen med de osyrade bröden som stod inför HERRENS ansikte tog han en osyrad kaka, en oljebrödskaka och en tunnkaka och lade dem på fettstyckena och det högra lårstycket.


text:
Allt detta lade han i händerna på Aron och hans söner, och de lyfte det som ett lyftoffer inför HERRENS ansikte.


text:
<pb/>Sedan tog Mose det ur deras händer och brände det på altaret, ovanpå brännoffret. Det var ett prästvigningsoffer till en ljuvlig doft, ett eldsoffer åt HERREN.


text:
Och Mose tog bringan — den var Moses del av prästvigningsoffrets bagge — och lyfte den som ett lyftoffer inför HERRENS ansikte, så som HERREN hade befallt Mose.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Och Mose tog av smörjelseoljan och av blodet på altaret och stänkte på Aron och hans kläder, på hans söner och hans söners kläder. Så helgade han Aron och hans kläder, hans söner och hans söners kläder.


text:
Sedan sade Mose till Aron och hans söner: ”Koka köttet vid ingången till uppenbarelsetältet, och där ska ni äta det tillsammans med brödet som är i prästvigningskorgen, så som jag har befallt: Aron och hans söner ska äta det.


text:
<pb/>Under sju dagar<f>[25]</f> ska ni inte lämna uppenbarelsetältets ingång, inte förrän era prästvigningsdagar är över, för er prästvigning ska vara i sju dagar.


text:
HERREN har befallt att så som det har gått till i dag ska det också ske i fortsättningen, för att försoning ska bringas för er.


text:
Vid ingången till uppenbarelsetältet ska ni stanna kvar i sju dygn, dag och natt, och ni ska iaktta vad HERREN har befallt er att iaktta för att ni inte ska dö. Detta har jag fått befallning om.”


text:
Han sade till Aron: ”Ta dig en tjurkalv till syndoffer och en bagge till brännoffer, båda felfria, och för fram dem inför HERRENS ansikte.


text:
Och säg till Israels barn: Ta en bock till syndoffer och en kalv och ett lamm, båda ettåriga och felfria, till brännoffer.


text:
Ta dessutom en tjur och en bagge till gemenskapsoffer för att offra dem inför HERRENS ansikte och dessutom ett matoffer blandat med olja, för i dag ska HERREN uppenbara sig för er.”


text:
<pb/>De tog det som Mose hade gett befallning om och förde fram det inför uppenbarelsetältet och hela församlingen trädde fram och ställde sig inför HERRENS ansikte.


text:
Då sade Mose: ”Detta är vad HERREN har befallt er att göra för att HERRENS härlighet ska visa sig för er.”


text:
<pb/>Och Mose sade till Aron: ”Träd fram till altaret och offra ditt syndoffer och ditt brännoffer och bringa försoning för dig själv och för folket. Offra sedan folkets offer och bringa försoning för dem, så som HERREN har befallt.”


text:
Arons söner bar fram blodet till honom, och han doppade sitt finger i blodet och strök på altarets horn, men resten av blodet hällde han ut vid foten av altaret.


text:
Sedan slaktade han brännofferdjuret, och Arons söner räckte honom blodet som han stänkte runt omkring på altaret.


text:
<pb/>Därefter förde han fram folkets offer. Han tog folkets syndofferbock och slaktade den och offrade den till syndoffer på samma sätt som det förra syndofferdjuret.


text:
Han bar också fram matoffret och tog en handfull av det och brände det på altaret, förutom morgonens brännoffer.


text:
Sedan slaktade han tjuren och baggen, som var folkets gemenskapsoffer, och Arons söner räckte honom blodet som han stänkte runt omkring på altaret.


text:
Fettstyckena av tjuren samt baggens fettsvans och det fett som omsluter inälvorna, liksom njurarna och leverfettet


text:
Men bringorna och det högra lårstycket lyfte Aron som ett lyftoffer inför HERRENS ansikte, så som Mose hade befallt.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Och Aron lyfte upp sina händer över folket och välsignade dem. Därefter steg han ner, sedan han hade offrat syndoffret, brännoffret och gemenskapsoffret.


text:
Och Mose och Aron gick in i uppenbarelsetältet. Sedan gick de ut igen och välsignade folket. Då visade sig HERRENS härlighet för allt folket.


text:
<f>ⓚ</f> Eld gick ut från HERREN och förtärde brännoffret och fettstyckena på altaret. När allt folket såg det, jublade de och föll ner på sina ansikten.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Men Arons söner Nadab och Abihu<f>[26]</f> tog var sitt fyrfat och lade eld i dem, strödde på rökelse och bar fram främmande eld<f>[27]</f> inför HERRENS ansikte, något som han inte hade befallt dem.


text:
<f>ⓝ</f> Och Mose sade till Aron: ”Detta är vad HERREN har sagt: På dem som står mig nära ska jag visa mig helig och inför allt folket visa mig härlig.” Och Aron teg stilla<f>[28]</f>.


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Mose kallade till sig Mishael och Elsafan, söner till Arons farbror Ussiel, och sade till dem: ”Kom fram och bär ut era släktingar från helgedomen, utanför lägret.”


text:
Sedan sade Mose till Aron och till hans söner Eleasar och Itamar: ”Ni ska inte ha ert hår oordnat eller riva sönder era kläder<f>[29]</f>. Annars kan ni dö och vrede drabbar hela församlingen. Men era bröder, hela Israels hus, får gråta över den brand som HERREN har tänt.


text:
<f>ⓟ</f> Ni ska inte lämna uppenbarelsetältets ingång, för att ni inte ska dö, för HERRENS smörjelseolja är på er.” Och de gjorde enligt Moses ord.


text:
<f>ⓠ</f> ”För att ni inte ska dö får varken du själv eller dina söner dricka vin eller starka drycker<f>[30]</f> när ni ska gå in i uppenbarelsetältet. Det ska vara en evig stadga för er från släkte till släkte.


text:
Och ni ska lära Israels barn alla de stadgar<f>[31]</f> som HERREN har kungjort för dem genom Mose.”


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Mose sade till Aron och till Eleasar och Itamar, hans kvarvarande söner: ”Ta det matoffer som har blivit över av HERRENS eldsoffer och ät det osyrat vid sidan av altaret, för det är högheligt.


text:
Ni ska äta det på en helig plats, för det är din och dina söners lagliga rätt av HERRENS eldsoffer. Den befallningen har jag fått.


text:
<f>ⓢ</f> Lyftofferbringan och offergärdslåret ska ni äta på en ren plats, du och dina söner och döttrar med dig, för du har fått dem som din och dina söners lagliga rätt av Israels barns gemenskapsoffer.


text:
Tillsammans med eldsoffren av fettstyckena ska offergärdslåret och lyftofferbringan bäras fram för att lyftas som ett lyftoffer inför HERRENS ansikte. De ska tillhöra dig och dina söner med dig som en evig rätt, så som HERREN har befallt.”


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Mose frågade efter syndofferbocken, och se, den var uppbränd. Då blev Mose vred på Eleasar och Itamar, Arons kvarvarande söner, och sade:


text:
”Varför har ni inte ätit syndoffret<f>[32]</f> på den heliga platsen? Det är ju högheligt. Han har gett er det för att ni ska ta bort församlingens skuld och bringa försoning för dem inför HERRENS ansikte.


text:
<f>ⓤ</f> Se, dess blod har inte burits in i helgedomens inre. Därför skulle ni ha ätit upp köttet på helig plats, så som jag hade befallt.”


text:
<pb/>Men Aron sade till Mose: ”Se, de har i dag offrat sitt syndoffer och brännoffer inför HERRENS ansikte och du vet vad som har hänt mig. Om jag nu i dag hade ätit syndofferkött, skulle det ha varit välbehagligt för HERREN?”


text:
Men av de djur som idisslar och av dem som har kluvna klövar ska ni inte äta dessa: <pb/><t>kamelen, för den idisslar</t> <t>men har inte kluvna klövar,</t> <t>så den ska vara oren för er,</t>


text:
<t>klippgrävlingen, för den idisslar</t> <t>men har inte kluvna klövar,</t> <t>så den ska vara oren för er,</t>


text:
<t>haren,<f>[33]</f> för den idisslar</t> <t>men har inte kluvna klövar,</t> <t>så den ska vara oren för er,</t>


text:
<t>svinet<f>[34]</f>, för det har helt kluvna klövar</t> <t>men idisslar inte,</t> <t>så det ska vara orent för er.</t>


text:
<pb/>Köttet av dessa djur ska ni inte äta, och ni ska inte heller röra vid deras döda kroppar. De ska vara orena för er.


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Detta får ni äta av det som är i vattnet: Allt i vattnet, sjöarna och floderna som har fenor och fjäll, det får ni äta.


text:
Men allt i sjöarna och floderna som inte har fenor och fjäll av allt det som rör sig och lever i vattnet, det ska ni betrakta som något avskyvärt.


text:
<pb/><f>ⓧ</f> Dessa fåglar<f>[35]</f> ska ni räkna som avskyvärda, de ska inte ätas, de är avskyvärda: örnen, lammgamen, havsörnen,


text:
Av alla de flygande smådjur som går på alla fyra får ni endast äta dem som ovanför sina fötter har två ben att hoppa med på jorden.


text:
Dessa får ni äta bland gräshopporna<f>[36]</f>: arbe med dess arter, soleam med dess arter, hargol med dess arter och hagab med dess arter.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Var och en som rör vid den döda kroppen av något av följande djur drar på sig orenhet och ska vara oren ända till kvällen,


text:
och var och en som har burit bort någon sådan död kropp ska tvätta sina kläder och vara oren ända till kvällen:


text:
Alla de fyrfotadjur som har klövar, men inte helt kluvna, och som inte idisslar, de ska vara orena för er. Var och en som rör vid dem blir oren.


text:
Och alla slags fyrfotadjur som går på tassar ska vara orena för er. Var och en som rör vid deras döda kroppar ska vara oren ända till kvällen.


text:
Den som bär bort en sådan död kropp ska tvätta sina kläder och vara oren ända till kvällen. De ska vara orena för er.


text:
<pb/>Bland de smådjur som rör sig på marken ska dessa vara orena för er: vesslan, jordråttan, de olika slagen av ödlor,


text:
Bland alla smådjur ska dessa vara orena för er. Var och en som rör vid dem när de är döda ska vara oren ända till kvällen.


text:
<pb/>Allt som ett sådant djur faller på när det är dött blir orent, vare sig det är något slags träkärl eller kläder, något av skinn eller en säck eller vilken annan sak det kan vara som används till något behov. Man ska lägga det i vatten, och det ska vara orent ända till kvällen, då det blir rent.


text:
Om något sådant faller ner i ett lerkärl blir allt som är i det orent, och ni ska slå sönder kärlet.


text:
All mat man äter som är tillredd med vatten från ett sådant kärl är oren, och all dryck man dricker ur ett sådant kärl blir oren av det.


text:
Allt som en sådan död kropp faller på blir orent. Är det en ugn eller öppen eldstad ska den förstöras, eftersom den blir oren. Den ska vara oren för er.


text:
Men en källa eller en brunn, en plats dit vatten samlas, ska förbli ren. Men om någon rör vid själva den döda kroppen blir han oren.


text:
Men om vatten har kommit på säden och en sådan död kropp sedan faller på den, ska den vara oren för er.


text:
<pb/>Om något fyrfotadjur som får ätas av er, dör, ska den som rör vid den döda kroppen vara oren ända till kvällen.


text:
<f>ⓩ</f> Den som äter kött av en sådan död kropp ska tvätta sina kläder och vara oren ända till kvällen. Den som bär bort den döda kroppen ska tvätta sina kläder och vara oren ända till kvällen.


text:
Varken av det som går på buken eller av det som går på fyra eller flera fötter bland alla de smådjur som rör sig på jorden ska ni äta något, för de är avskyvärda.


text:
Gör er inte själva avskyvärda genom något av dessa kryp. Dra inte på er orenhet genom sådana, så att ni blir orena genom dem,


text:
<f>ⓐ</f> för jag är HERREN er Gud. Ni ska hålla er heliga och vara heliga, för jag är helig<f>[37]</f>. Orena er inte genom något av de smådjur som rör sig på jorden,


text:
för jag är HERREN som har fört er upp ur Egyptens land för att vara er Gud. Så ska ni nu vara heliga, för jag är helig.


text:
<pb/>Detta är lagen om fyrfotadjuren, om fåglarna, om alla slags levande varelser som rör sig i vattnet och om alla slags smådjur som rör sig på jorden.


text:
Den visar hur man ska kunna skilja mellan orent och rent, mellan de djur som får ätas och de som inte får ätas.


text:
<f>ⓑ</f> Säg till Israels barn: När en kvinna blir havande och föder en pojke, ska hon vara oren i sju dagar, lika många dagar som vid sin månadsrening ska hon vara oren.


text:
Sedan ska kvinnan stanna hemma i trettiotre dagar, under sitt reningsflöde<f>[38]</f>. Hon får inte röra vid något som är heligt och inte heller komma till helgedomen förrän hennes reningsdagar är över.


text:
Men om det är en flicka som hon har fött, ska kvinnan vara oren i två veckor som vid sin månadsrening. Sedan ska hon stanna hemma i sextiosex dagar under sitt reningsflöde.


text:
<pb/><f>ⓓ</f> När hennes reningsdagar är över efter att hon fött son eller dotter ska hon komma till uppenbarelsetältets ingång, till prästen, med ett årsgammalt lamm som brännoffer och en ung duva eller turturduva som syndoffer.


text:
Prästen ska offra det inför HERRENS ansikte och bringa försoning för henne, så blir hon ren från sitt blodflöde. Detta är lagen om en barnaföderska, både när hon har fött en pojke och när hon har fött en flicka.


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Men om hon inte har råd med ett får, ska hon ta två turturduvor eller två unga duvor<f>[39]</f>, en till brännoffer och en till syndoffer. Prästen ska så bringa försoning för henne och hon blir ren.


text:
<f>ⓕ</f> När någon får en upphöjning på huden eller ett utslag eller en ljus fläck och det utvecklas till något som liknar spetälska<f>[40]</f> på hans hud, ska han föras till prästen Aron eller någon av hans söner, prästerna.


text:
Prästen ska se på det angripna stället på huden. Om han då finner att håret på det angripna stället har vitnat och att det angripna stället visar sig djupare än den övriga huden på kroppen, då är det spetälska. När prästen ser det, ska han förklara honom oren.


text:
<pb/>Och om den ljusa fläcken på hans hud är vit men inte visar sig djupare än den övriga huden och om håret på den inte har vitnat, ska prästen hålla den angripne instängd i sju dagar.


text:
Den sjunde dagen ska prästen se på honom. Om han då finner att det angripna stället är oförändrat och att det onda inte har brett ut sig på huden, ska han för andra gången hålla honom instängd i sju dagar.


text:
Sedan ska prästen se på honom igen på sjunde dagen. Om det angripna stället har bleknat och det onda inte har brett ut sig på huden, ska han förklara honom ren, eftersom det då är ett vanligt utslag. När han har tvättat sina kläder är han ren.


text:
<pb/>Men om utslaget breder ut sig på huden, sedan han visat sig för prästen för att förklaras ren, ska han visa sig för prästen en gång till.


text:
Om prästen ser att utslaget har brett ut sig på huden, ska prästen förklara honom oren, för då är det spetälska.


text:
och prästen ska se på honom. Om det finns en vit upphöjning på huden och håret har vitnat där och svallkött har bildats i upphöjningen,


text:
då är det gammal spetälska på hans hud, och prästen ska förklara honom oren. Han ska inte stänga in honom, för han är oren.


text:
Men om spetälskan har brutit ut så att hela huden är täckt av spetälska på den angripne, från huvud till fot, överallt där prästen ser,


text:
då ska prästen undersöka honom. Om han då finner att spetälska täcker hela hans kropp, ska han förklara den angripne ren. Hela hans kropp har blivit vit, han är ren.


text:
Och prästen ska se på honom och om det angripna stället har blivit vitt, ska han förklara den angripne ren. Han är då ren.


text:
men det sedan visar sig en vit upphöjning eller en rödvit fläck på det ställe där bölden var, ska han visa sig för prästen,


text:
och prästen ska se på honom. Om denne finner att stället är lägre än den övriga huden och att håret på det har vitnat, då ska han förklara honom oren, för han är angripen av spetälska som har brutit ut där bölden var.


text:
Men om prästen undersöker honom och finner att vitt hår saknas där, att stället inte är lägre än den övriga huden och att det är blekt, då ska prästen hålla honom instängd i sju dagar.


text:
Men om den ljusa fläcken stannar kvar på sin plats och inte breder ut sig, då är det ett ärr efter bölden, och prästen ska förklara honom ren.


text:
<pb/>Om någon får ett brännsår på sin hud och det sedan blir en rödvit eller en vit fläck av ärrbildningen i brännsåret,


text:
ska prästen undersöka det. Om håret på fläcken har vitnat och den visar sig vara djupare än huden, då är det spetälska som har brutit ut i brännsåret. Därför ska prästen förklara honom oren, för han är angripen av spetälska.


text:
<pb/>Men om prästen undersöker stället och finner att vitt hår saknas på den ljusa fläcken, att stället inte är lägre än den övriga huden och att det är blekt, då ska prästen hålla honom instängd i sju dagar.


text:
Och prästen ska se på honom den sjunde dagen. Om det onda har brett ut sig på huden, då ska prästen förklara honom oren, för han är angripen av spetälska.


text:
Men om den ljusa fläcken stannar kvar på sin plats och inte breder ut sig på huden och förblir blek, då är det en upphöjning efter brännsåret. Prästen ska förklara honom ren, eftersom det är ett märke efter brännsåret.


text:
ska prästen undersöka fläcken. Om den då visar sig djupare än huden och där finns gulaktigt, tunt hår, då ska prästen förklara den angripne oren, för det är elakartad spetälskeskorv eller spetälska på huvud eller haka.


text:
<pb/>Men om prästen ser på det ställe som angripits av skorven och det inte är djupare än huden och det inte finns något svart hår i det, då ska prästen hålla den som angripits av skorven instängd i sju dagar.


text:
Den sjunde dagen ska prästen se på det angripna stället. Om skorven då inte har brett ut sig och där inte finns något gulaktigt hår och skorven inte visar sig djupare än huden,


text:
då ska den sjuke raka sig utan att raka det skorviga stället, och prästen ska för andra gången hålla honom instängd i sju dagar.


text:
<pb/>Den sjunde dagen ska prästen se på den skorvsjuke. Om skorven inte har brett ut sig på huden och inte visar sig djupare än huden, ska prästen förklara honom ren. Han ska tvätta sina kläder och vara ren.


text:
ska prästen se på honom. Om skorven då har brett ut sig på huden behöver han inte närmare se efter om det finns något gulaktigt hår, eftersom han är oren.


text:
<pb/>Men om skorven visar sig oförändrad och det har växt svart hår på stället, då är skorven läkt. <pb/>Han är ren, och prästen ska förklara honom ren.


text:
ska prästen se på den angripne. Om de ljusa fläckarna på huden är blekvita, då är det ett ofarligt utslag på huden. Han är ren.


text:
Men om det uppstår en rödvit fläck på det skalliga stället, baktill eller framtill, då är det spetälska som har brutit ut på det skalliga stället, baktill eller framtill,


text:
och prästen ska se på honom. Om den upphöjda fläcken på det skalliga stället, bak eller fram, då är rödvit och visar sig likna spetälska på kroppens hud,


text:
då är mannen spetälsk. Han är oren. Prästen ska förklara honom oren, eftersom han är angripen på sitt huvud.


text:
<pb/>Den som är angripen av spetälska ska gå med sönderrivna kläder. Han ska ha sitt hår ovårdat och skyla sitt skägg<f>[41]</f> och ropa: ”Oren! Oren!”


text:
<f>ⓖ</f> Så länge han är angripen av spetälska ska han vara oren. Han är oren och ska bo avskilt. Han ska ha sin bostad utanför lägret.


text:
och det angripna stället är grönaktigt eller rödaktigt på plagget eller skinnet, det vävda eller virkade tyget eller skinnföremålet eller vad det än är, då är stället angripet av spetälska och ska visas för prästen.


text:
Och prästen ska se på det angripna stället och det föremål som angripits ska vara inlåst i sju dagar.


text:
<pb/>Den sjunde dagen ska han se på det angripna stället. Om skadan har brett ut sig på plagget eller det vävda eller virkade tyget eller skinnet eller det som är gjort av skinnet, så är stället angripet av elakartad spetälska. Det är orent.


text:
Man ska bränna upp plagget eller det vävda eller virkade tyget av ylle eller linne eller skinnföremålet, vad det än är som är angripet, eftersom det är elakartad spetälska. Allt ska brännas upp i eld.


text:
<pb/>Men om prästen ser på stället och fläcken inte har brett ut sig på plagget eller det vävda eller virkade tyget eller skinnföremålet, vad det än är,


text:
ska han befalla att man tvättar den sak där det angripna stället finns, och prästen ska ha den inlåst i ytterligare sju dagar.


text:
Han ska efter tvättningen se på det angripna stället. Om fläcken då inte har ändrat utseende är saken oren, även om fläcken inte har brett ut sig. Du ska bränna upp den i eld. Det är en frätfläck, vare sig den sitter på avigsidan eller på rätsidan.


text:
<pb/>Men om prästen ser på det angripna stället och finner att det har bleknat efter tvättningen, då ska han riva bort det från plagget eller skinnet eller det vävda eller virkade tyget.


text:
Om en fläck visar sig igen på plagget eller det vävda eller virkade tyget eller skinnföremålet, vad det än är, så är det spetälska som har brutit ut. Föremålet med det angripna stället ska du bränna upp i eld.


text:
Men om fläcken på plagget eller det vävda eller stickade tyget eller skinnföremålet, vad det än är, har gått bort genom tvättningen, ska plagget tvättas en andra gång och blir då rent.


text:
<pb/>Detta är lagen om det som blir angripet av spetälska, plagg av ylle eller linne eller vävt eller virkat tyg eller skinnföremål, vad det än är. Efter denna lag ska det förklaras rent eller orent.


text:
<f>ⓗ</f> Detta är lagen om den spetälske den dag han ska renas: Han ska föras till prästen<f>[43]</f>


text:
<f>ⓘ</f> ska prästen befalla att man för den som ska renas tar två levande rena fåglar, cederträ<f>[44]</f>, karmosinrött garn och isop.


text:
Sedan ska han ta den levande fågeln, cederträet, det karmosinröda garnet och isopen och doppa alltsammans med den levande fågeln i blodet från fågeln som slaktades över det friska vattnet.


text:
Han ska stänka sju gånger på den som ska renas från spetälskan, och när han så har renat honom ska han släppa fri den levande fågeln ute på marken.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Den som ska renas ska tvätta sina kläder och raka av allt sitt hår och bada i vatten, så blir han ren och får sedan gå in i lägret. Men han ska stanna utanför sitt tält i sju dagar.


text:
På sjunde dagen ska han raka av allt sitt hår, både huvudhåret, skägget och ögonbrynen. Allt sitt hår ska han raka av. Och han ska tvätta sina kläder och bada sin kropp i vatten, så blir han ren.


text:
<pb/>På åttonde dagen ska han ta två felfria lamm av hankön, ett årsgammalt felfritt lamm av honkön och tre tiondels efa fint mjöl blandat med olja till matoffer, och vidare en log olja<f>[46]</f>.


text:
Och prästen som utför reningen ska ställa fram den som ska renas och allt det andra inför HERRENS ansikte vid ingången till uppenbarelsetältet.


text:
Prästen ska ta det ena lammet med tillhörande logmått olja och offra det till ett skuldoffer och lyfta det som ett lyftoffer inför HERRENS ansikte.


text:
<f>ⓚ</f> Han ska slakta lammet på samma plats som man slaktar syndofferdjuren och brännofferdjuren, på en helig plats, för skuldoffret tillhör liksom syndoffret prästen. Det är högheligt.


text:
<pb/>Och prästen ska ta något av skuldoffrets blod och stryka det på högra örsnibben på den som ska renas, på högra handens tumme och högra fotens stortå.


text:
Han ska doppa sitt högra pekfinger i oljan som han har i vänster hand och stänka något av oljan med sitt finger sju gånger inför HERRENS ansikte.


text:
Av den olja som är kvar i hans hand ska prästen stryka på högra örsnibben på den som ska renas, på högra handens tumme och högra fotens stortå, ovanpå skuldofferblodet.


text:
Det som sedan är kvar av oljan i prästens hand ska han hälla på huvudet på den som ska renas. Så ska prästen bringa försoning för honom inför HERRENS ansikte.


text:
Därefter ska han offra syndoffret och bringa försoning för den som ska renas, så att han blir fri från sin orenhet. Sedan ska prästen slakta brännofferdjuret.


text:
Han ska offra brännoffret och matoffret på altaret. När prästen så bringar försoning för honom, blir han ren.


text:
<pb/>Men om han är fattig och inte har råd med så mycket, ska han ta endast ett lamm till skuldoffer och lyfta det för att bringa försoning för sig, och endast en tiondels efa fint mjöl, blandat med olja, till matoffer samt en log olja<f>[47]</f>,


text:
och dessutom två turturduvor eller två unga duvor, allt eftersom han har råd. Den ena duvan ska vara till syndoffer och den andra till brännoffer.


text:
För att förklaras ren ska han på åttonde dagen bära allt detta till prästen, till uppenbarelsetältets ingång inför HERRENS ansikte.


text:
Prästen ska ta skuldofferlammet och det logmått olja som hör till det, och han ska lyfta det som ett lyftoffer inför HERRENS ansikte.


text:
<pb/>När skuldofferlammet har slaktats, ska prästen ta av skuldoffrets blod och stryka på högra örsnibben på den som ska renas, på högra handens tumme och högra fotens stortå.


text:
och han ska med sitt högra pekfinger stänka något av oljan som han har i vänster hand sju gånger inför HERRENS ansikte.


text:
Och prästen ska med oljan som han har i handen stryka på högra örsnibben på den som ska renas, på högra handens tumme och högra fotens stortå, ovanpå skuldofferblodet.


text:
Det som är kvar av oljan i prästens hand ska han hälla på huvudet på den som ska renas, för att bringa försoning för honom inför HERRENS ansikte.


text:
<pb/>Sedan ska han offra den ena av turturduvorna eller av de unga duvorna, vad han nu har haft råd till.


text:
Av det han kunnat skaffa ska han offra den ena till syndoffer och den andra till brännoffer tillsammans med matoffret. Så ska prästen bringa försoning inför HERRENS ansikte för den som ska renas.


text:
<pb/>Detta är lagen om den som har blivit angripen av spetälska men inte har råd att skaffa vad som enligt lagen hör till hans rening.


text:
När ni kommer in i Kanaans land som jag ger er till arvedel, och jag låter något hus i landet ni får till arvedel bli angripet av spetälska<f>[48]</f>,


text:
Då ska prästen ge befallning om att man utrymmer huset innan han går in för att se på det angripna stället, detta för att inte allt som är i huset ska bli orent. Därefter ska prästen gå in för att besiktiga huset.


text:
<pb/>Om han då, när han undersöker det angripna stället, finner att det på husets vägg har bildats grönaktiga eller rödaktiga fördjupningar som är lägre än den övriga väggen,


text:
Och prästen ska komma tillbaka på sjunde dagen och undersöka huset. Om fläcken har brett ut sig på husets vägg,


text:
ska han befalla att man tar bort de stenar som är angripna och kastar dem utanför staden på en oren plats.


text:
Men huset ska man skrapa överallt på insidan och kasta det avskrapade murbruket på en oren plats utanför staden.


text:
Och man ska ta andra stenar och sätta in dem i de förras ställe och ta annat murbruk och rappa huset med det.


text:
<pb/>Om en fläck kommer fram igen på huset, efter att man tagit bort stenarna, skrapat huset och rappat det,


text:
ska prästen gå in och se på det. Om fläcken har brett ut sig på huset, är det elakartad spetälska. Huset är orent.


text:
Och man ska riva huset med dess stenar och trävirke och allt murbruk på huset och föra bort alltsammans utanför staden till en oren plats.


text:
Om någon har gått in i huset under den tid det skulle vara stängt, ska han vara oren ända till kvällen.


text:
Om någon har legat i huset ska han tvätta sina kläder, och om någon har ätit i huset ska också han tvätta sina kläder.


text:
Men om prästen går in och undersöker huset och ser att fläcken inte har brett ut sig på huset efter att det blivit rappat, då ska han förklara huset rent eftersom det onda är läkt.


text:
Sedan ska han ta cederträet, isopen, det karmosinröda garnet och den levande fågeln, doppa alltsammans i den slaktade fågelns blod och i det friska vattnet och bestänka huset sju gånger.


text:
Så ska han rena huset med fågelns blod och det friska vattnet och med den levande fågeln, cederträet, isopen och det karmosinröda garnet.


text:
<pb/>Och han ska släppa den levande fågeln fri ute på marken utanför staden. När han så bringar försoning för huset, blir det rent.


text:
Om någon får flytning från sin kropp är hans flytning oren. Detta är vad som gäller om hans orenhet så länge flytningen pågår: Vare sig hans kropp avsöndrar flytningen eller stänger sig för flytningen är han oren.


text:
Den som rör vid något som han legat på ska tvätta sina kläder och bada i vatten och vara oren ända till kvällen.


text:
<pb/>Den som sätter sig på något som den sjuke suttit på ska tvätta sina kläder och bada i vatten och vara oren ända till kvällen.


text:
Den som rör vid den sjukes kropp ska tvätta sina kläder och bada i vatten och vara oren ända till kvällen.


text:
Om den sjuke spottar på någon som är ren, ska denne tvätta sina kläder och bada i vatten och vara oren ända till kvällen.


text:
Var och en som rör vid något vad det än är som har legat under honom ska vara oren ända till kvällen, och den som bär bort något sådant ska tvätta sina kläder och bada i vatten och vara oren ända till kvällen.


text:
Var och en som den sjuke rör vid utan att ha sköljt sina händer i vatten ska tvätta sina kläder och bada i vatten och vara oren ända till kvällen.


text:
<pb/>När den som har flytning blir fri från sin flytning, ska han räkna sju dagar för att förklaras ren. Därefter ska han tvätta sina kläder och bada sin kropp i rinnande vatten. Då blir han ren.


text:
<pb/>På åttonde dagen ska han ta två turturduvor eller två unga duvor och komma inför HERRENS ansikte, till uppenbarelsetältets ingång, och han ska ge dem åt prästen.


text:
Och prästen ska offra dem, den ena till syndoffer och den andra till brännoffer. Så ska prästen bringa försoning för honom inför HERRENS ansikte till rening från hans flytning.


text:
<pb/>Om en man har haft sädesuttömning, ska han bada hela sin kropp i vatten och vara oren ända till kvällen.


text:
Alla kläder och allt av skinn som sädesuttömningen kommit på ska tvättas i vatten och vara orent ända till kvällen.


text:
När en man har legat med en kvinna och sädesuttömning har skett, ska de båda bada i vatten och vara orena ända till kvällen.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> När en kvinna har sin flytning och det kommer blod från hennes kropp, ska hon vara oren i sju dagar. Var och en som rör vid henne ska vara oren ända till kvällen.


text:
<pb/>Allt som hon ligger på under sin månadsrening blir orent, och allt som hon sitter på blir orent.


text:
Var och en som rör vid det som hon legat på ska tvätta sina kläder och bada i vatten och vara oren ända till kvällen.


text:
Var och en som rör vid något som hon suttit på ska tvätta sina kläder och bada i vatten och vara oren ända till kvällen.


text:
Om någon sak läggs på det som hon har legat eller suttit på och någon sedan rör vid det, ska han vara oren ända till kvällen.


text:
Om en man ligger med henne och något av hennes månadsblödning kommer på honom, ska han vara oren i sju dagar, och allt som han ligger på blir orent.


text:
<pb/>Om en kvinna har blödningar under en längre tid<f>[49]</f>, utan att det är hennes månadsrening, eller om hon har blödningar utöver tiden för sin månadsrening, ska samma regler gälla för henne som under tiden för hennes månadsrening. Hon är oren.


text:
Allt som hon ligger på så länge hennes blödningar varar ska behandlas som det hon ligger på under sin månadsrening, och allt som hon sitter på blir orent liksom under hennes månadsrening.


text:
Och var och en som rör vid något av det blir oren. Han ska tvätta sina kläder och bada i vatten och vara oren ända till kvällen.


text:
På åttonde dagen ska hon ta två turturduvor eller två unga duvor och bära dem till prästen, till uppenbarelsetältets ingång.


text:
Prästen ska offra den ena till syndoffer och den andra till brännoffer. Så ska prästen bringa försoning för henne inför HERRENS ansikte till rening från hennes orena blödning.


text:
<pb/><f>ⓜ</f> Ni ska skilja Israels barn från deras orenhet, så att de inte måste dö i sin orenhet, om de orenar mitt tabernakel som står mitt ibland dem.


text:
<pb/>Detta är lagen om den som har flytning och om den som har sädesuttömning så att han därigenom blir oren,


text:
och om den kvinna som har sin månadsrening och om den man eller kvinna som har någon flytning, samt om en man som ligger med en oren kvinna.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> HERREN talade till Mose efter att Arons båda söner hade dött, de som dog när de trädde fram inför HERRENS ansikte.


text:
<f>ⓞ</f> Och HERREN sade till Mose: Säg till din bror Aron att han inte när som helst får gå in i helgedomen innanför förhänget framför nådastolen<f>[50]</f> på arken, så att han inte dör. För jag kommer att uppenbara mig i molnet över nådastolen.


text:
<pb/><f>ⓟ</f> Detta ska Aron ha med sig när han går in i helgedomen: en ungtjur till syndoffer och en bagge till brännoffer.


text:
Han ska ta på sig en helig tunika av linne<f>[51]</f> och ha byxor av linne på sin kropp, och han ska spänna på sig ett bälte av linne och vira en turban av linne om huvudet. Detta är de heliga kläderna, och innan han tar dem på sig ska han bada sin kropp i vatten.


text:
<pb/>Och Aron ska föra fram sin egen syndoffertjur och bringa försoning för sig själv<f>[52]</f> och sitt hus.


text:
<pb/>Sedan ska han ta de två bockarna och ställa dem inför HERRENS ansikte, vid ingången till uppenbarelsetältet.


text:
Aron ska dra lott om de båda bockarna: en lott för HERREN och en lott för att ta bort synden.<f>[53]</f>


text:
<pb/>Men den bock som lotten bestämmer för att ta bort synden ska ställas levande inför HERRENS ansikte, för att försoning ska bringas genom honom. Och sedan ska han sändas i väg ut i öknen för att ta bort synden.


text:
<pb/>Aron ska föra fram sin syndoffertjur och bringa försoning för sig själv och sitt hus. Han ska slakta sin syndoffertjur.


text:
<f>ⓠ</f> Sedan ska han ta ett fyrfat, fullt med glöd från altaret som står inför HERRENS ansikte. Han ska fylla sina händer med krossad, väldoftande rökelse och bära in det innanför förhänget.


text:
Han ska lägga rökelsen på elden inför HERREN, så att ett moln av rökelse täcker nådastolen över vittnesbördet. Då ska han inte dö.


text:
<f>ⓡ</f> Och han ska ta av tjurens blod och stänka det med sitt finger framtill på nådastolen. Sju gånger ska han stänka blodet framför nådastolen med sitt finger.


text:
<pb/>Sedan ska han slakta folkets syndofferbock och bära in dess blod innanför förhänget, och han ska göra med blodet som han gjorde med tjurens blod. Han ska stänka det på nådastolen och framför nådastolen.


text:
Så ska han bringa försoning för helgedomen och rena den från Israels barns orenheter och brott, från alla deras synder. På samma sätt ska han göra med uppenbarelsetältet, som har sin plats hos dem mitt ibland deras orenheter.


text:
<f>ⓢ</f> Ingen människa får vara i uppenbarelsetältet från det att han går in för att bringa försoning i helgedomen tills han går ut. Så ska han bringa försoning för sig själv och sitt hus och för Israels hela församling.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Sedan ska han gå ut till altaret som står inför HERRENS ansikte och bringa försoning för det. Han ska ta av tjurens blod och av bockens blod och stryka på altarets horn runt omkring,


text:
och han ska stänka av blodet på altaret med sitt finger sju gånger och rena och helga det från Israels barns orenheter.


text:
<pb/>När Aron har fullbordat försoningen för helgedomen, uppenbarelsetältet och altaret, ska han föra fram den levande bocken.


text:
Och Aron ska lägga båda händerna på den levande bockens huvud och bekänna över honom Israels barns alla missgärningar, alla deras brott och alla deras synder. Han ska lägga dem på bockens huvud och sedan sända i väg den ut i öknen genom en man som hålls redo för det.


text:
Bocken ska bära alla deras missgärningar på sig ut i ödemarken, och man ska släppa bocken ute i öknen.


text:
<pb/>Sedan ska Aron gå in i uppenbarelsetältet och ta av sig linnekläderna, som han hade klätt sig i när han gick in i helgedomen, och han ska lämna dem där.


text:
Han ska bada sin kropp i vatten på en helig plats och ta på sig sina vanliga kläder. Sedan ska han gå ut och offra sitt eget brännoffer och folkets brännoffer och bringa försoning för sig och för folket.


text:
Och den som sände i väg bocken för att ta bort synden ska tvätta sina kläder och bada sin kropp i vatten. Därefter får han komma in i lägret.


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Syndoffertjuren och syndofferbocken vars blod bars in för att bringa försoning i helgedomen ska föras bort utanför lägret<f>[54]</f>, och man ska bränna upp dem i eld med deras hud, kött och orenhet.


text:
Den som bränner upp det ska tvätta sina kläder och bada sin kropp i vatten. Därefter får han komma in i lägret.


text:
<pb/><f>ⓥ</f> Detta ska för er vara en evig stadga: I sjunde månaden, på tionde dagen<f>[55]</f> i månaden, ska ni fasta och inte utföra något arbete, varken den infödde eller främlingen som bor ibland er.


text:
För på den dagen ska försoning bringas för att rena er. Från alla era synder ska ni renas inför HERRENS ansikte.


text:
Den präst som har blivit smord och invigd till att vara präst i sin fars ställe ska bringa försoning. Han ska ta på sig linnekläderna, de heliga kläderna,


text:
och bringa försoning för det allra heligaste och försoning för uppenbarelsetältet och altaret, och han ska bringa försoning för prästerna och allt folket i församlingen.


text:
<pb/>Detta ska för er vara en evig stadga, så att försoning bringas för Israels barn en gång om året för alla deras synder. <pb/>Och Aron gjorde så som HERREN hade befallt Mose.


text:
och inte för fram djuret till uppenbarelsetältets ingång för att bära fram det som en offergåva åt HERREN framför hans tabernakel, ska det tillräknas den mannen som blodskuld. Han har spillt blod, och han ska utrotas ur sitt folk.


text:
Därför ska Israels barn komma med sina slaktdjur som de brukar slakta ute på marken, fram till HERREN, till uppenbarelsetältets ingång, till prästen, och slakta dem där som ett gemenskapsoffer åt HERREN.


text:
<pb/>Prästen ska stänka blodet på HERRENS altare vid ingången till uppenbarelsetältet och bränna fettet till en ljuvlig doft för HERREN.


text:
<f>ⓦ</f> De ska inte mer offra sina slaktoffer till de onda andar som de i trolös avfällighet håller sig till. Detta ska vara en evig stadga för dem, från släkte till släkte.


text:
<pb/>Säg till dem: Om någon av Israels hus eller av främlingarna som bor bland dem, offrar ett brännoffer eller ett slaktoffer


text:
<f>ⓧ</f> och inte för fram det till uppenbarelsetältets ingång för att offra det åt HERREN, ska den mannen utrotas ur sitt folk.


text:
<f>ⓨ</f> Och om någon av Israels hus eller av främlingarna som bor bland dem förtär något blod, ska jag vända mitt ansikte mot den som äter blodet och utrota honom ur hans folk.


text:
<f>ⓩ</f> För kroppens liv är i blodet, och jag har gett er det för altaret, för att bringa försoning för era själar. Det är blodet som bringar försoning genom själen som är i det.


text:
Därför säger jag till Israels barn: Ingen av er ska äta blod. Främlingen som bor ibland er ska inte heller äta blod.


text:
<pb/>Om någon av Israels barn eller av främlingarna som bor bland dem fäller ett villebråd av fyrfotadjur eller en fågel av det slag som får ätas, ska han låta blodet rinna ut och täcka över det med jord.


text:
<f>ⓐ</f> För varje kropps liv är dess blod. Därför säger jag till Israels barn: Ni ska inte äta någon kropps blod, för varje kropps liv är dess blod. Var och en som äter det ska utrotas.


text:
<f>ⓑ</f> Och var och en som äter ett självdött eller ihjälrivet djur, vare sig han är infödd eller främling, ska tvätta sina kläder och bada sig i vatten och vara oren ända till kvällen. Då blir han ren.


text:
Ni ska inte göra som de gör i Egyptens land<f>[57]</f>, där ni har bott. Inte heller ska ni göra som de gör i Kanaans land<f>[58]</f>, dit jag vill föra er. Ni ska inte vandra efter deras stadgar.


text:
<f>ⓒ</f> Ni ska hålla fast vid mina stadgar och lagar, för den människa som följer dem ska leva genom dem. Jag är HERREN.<f>[59]</f>


text:
<pb/>Ingen av er ska röra en kvinna som är hans nära släkting och blotta hennes nakenhet. Jag är HERREN.


text:
Du ska inte blotta din fars nakenhet genom att blotta din mors nakenhet. Hon är din mor, och du ska inte blotta hennes nakenhet.


text:
<f>ⓓ</f> Du ska inte blotta nakenheten hos din fars hustru<f>[60]</f>, för det är din fars nakenhet.


text:
<f>ⓔ</f> Du ska inte blotta din systers nakenhet, vare sig hon är din fars dotter eller din mors dotter, vare sig hon är född hemma eller ute.


text:
Du ska inte blotta nakenheten hos dottern till din fars hustru, för hon är av din fars släkt och hon är din syster.


text:
<f>ⓕ</f> Du ska inte blotta nakenheten hos din fars bror, och du ska inte röra hans hustru, för hon är din fars syster.


text:
<f>ⓖ</f> Du ska inte blotta din svärdotters nakenhet. Hon är din sons hustru, och hennes nakenhet ska du inte blotta.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Du ska inte blotta en kvinnas nakenhet och dessutom hennes dotters. Du ska inte heller ta till hustru hennes sondotter eller dotterdotter och blotta deras nakenhet. Det vore en skam, för de är ju dina nära släktingar.


text:
Du ska inte ta till hustru en kvinna som är syster till din hustru, så att du väcker fiendskap<f>[61]</f> mellan dem genom att du blottar också hennes nakenhet medan din hustru lever.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Du ska inte röra en kvinna och blotta hennes nakenhet när hon är oren under sin månadsrening.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Du ska inte offra något av dina barn åt Molok<f>[62]</f>. Du ska inte ohelga din Guds namn. Jag är HERREN.


text:
<pb/><f>ⓜ</f> Du ska inte ligga med en man som en man ligger med en kvinna<f>[63]</f>. Det är avskyvärt.


text:
<f>ⓝ</f> Du ska inte ligga med något djur, så att du genom det blir oren. Inte heller ska en kvinna ställa sig framför ett djur för att para sig med det. Det är naturvidrigt.


text:
<pb/>Ni ska inte orena er med något av detta, för med allt sådant har de hednafolk orenat sig som jag driver bort för er.


text:
Genom detta har landet blivit orenat, och jag har straffat det för dess missgärning så att landet har spytt ut sina invånare.


text:
Ni ska därför hålla fast vid mina stadgar och lagar, och ingen av er ska ägna sig åt något av detta avskyvärda, vare sig han är infödd eller är en främling som bor ibland er.


text:
Alla dessa avskyvärda ting har landets invånare gjort, de som var där före er, och landet har blivit orenat.


text:
Gör inte något sådant så att landet spyr ut er, liksom det har spytt ut det folk som har bott där före er.


text:
För var och en som gör något av allt detta avskyvärda ska utrotas ur sitt folk, alla som gör sådant.


text:
<pb/>Håll därför fast vid vad jag har befallt er att iaktta, så att ni inte följer någon av de avskyvärda seder som man har följt före er och så orenar er genom dem. Jag är HERREN er Gud.


text:
<f>ⓞ</f> Säg till Israels barns hela församling: Ni ska vara heliga, för jag, HERREN er Gud, är helig<f>[64]</f>.


text:
<f>ⓟ</f> Var och en av er ska visa respekt för sin mor och sin far. Mina sabbater ska ni hålla. Jag är HERREN er Gud.


text:
<f>ⓠ</f> Ni ska inte vända er till avgudar och inte göra er några gjutna gudar. Jag är HERREN er Gud.


text:
<pb/><f>ⓡ</f> När ni vill offra gemenskapsoffer åt HERREN, ska ni offra det på sådant sätt att ni räknas som välbehagliga.


text:
Det ska ätas samma dag som ni offrar det eller nästa dag. Det som blir över till tredje dagen ska brännas upp i eld.


text:
Den som äter av det måste bära sin skuld, för han har ohelgat det som var helgat åt HERREN. Han ska utrotas ur sitt folk.


text:
<pb/><f>ⓢ</f> När ni bärgar skörden i ert land, ska du inte skörda till den yttersta kanten av åkern och inte plocka upp ströaxen efter din skörd.


text:
Inte heller i din vingård ska du göra någon efterskörd, och de druvor som fallit av i din vingård ska du inte plocka upp. Du ska lämna kvar det åt den fattige och åt främlingen. Jag är HERREN er Gud.


text:
<pb/><f>ⓥ</f> Du ska inte förtrycka din nästa eller plundra honom. Du ska inte undanhålla daglönaren hans lön över natten till morgonen.


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Du ska inte uttala förbannelser över en döv eller lägga något framför en blind som han kan snava över. Du ska frukta din Gud. Jag är HERREN.


text:
<pb/><f>ⓧ</f> Du ska inte göra orätt när du dömer. Du ska inte hålla med någon för att han är fattig och du ska inte vara partisk för den som har makt. Du ska döma din nästa med rättvisa.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Du ska inte gå med förtal bland ditt folk. Du ska inte stå efter din nästas blod. Jag är HERREN.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Du ska inte hata din broder i ditt hjärta, men du ska tillrättavisa din nästa så att du inte bär på synd för hans skull.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Du ska inte hämnas och inte hysa agg mot någon i ditt folk, utan du ska älska din nästa som dig själv<f>[65]</f>. Jag är HERREN.


text:
<pb/><f>ⓑ</f> Mina stadgar ska ni hålla: Du ska inte låta två slags djur av din boskap para sig med varandra. Du ska inte så två slags säd i din åker och inte ta på dig klädesplagg av två olika slags garn<f>[66]</f>.


text:
<pb/>Om en man har legat med en kvinna som är en annan mans slavinna och sädesuttömning har skett, och hon inte har blivit friköpt eller frigiven, ska de straffas men inte dödas eftersom hon inte var fri.


text:
Han ska föra fram sitt skuldoffer, en skuldofferbagge, inför HERREN, till uppenbarelsetältets ingång.


text:
När prästen med skuldofferbaggen bringar försoning för honom inför HERRENS ansikte, får han förlåtelse för den synd han har begått.


text:
<pb/>När ni kommer in i landet och planterar olika slags träd med ätbar frukt<f>[67]</f>, ska ni se deras frukt som deras förhud. I tre år ska ni betrakta dem som oomskurna och inte äta deras frukt.


text:
och först under det femte året ska ni äta deras frukt. Så ska ni göra för att de ska ge så mycket större avkastning åt er. Jag är HERREN er Gud.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Ni ska inte äta något som innehåller blod. <pb/>Ni ska inte befatta er med spådom eller trolldom.


text:
<f>ⓓ</f> Ni ska inte rundklippa kanten av ert hår<f>[69]</f>, och inte heller ska du stympa kanten av ditt skägg.


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Ni ska inte rista märken<f>[70]</f> på er kropp för någon död och inte heller bränna in skrivtecken på er. Jag är HERREN.


text:
<pb/>Vanära inte din dotter genom att låta henne bli prostituerad<f>[71]</f>, så att landet blir fördärvat av otukt och uppfyllt av skamligheter.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Vänd er inte till andebesvärjare eller till spåmän. Sök inte sådana så att ni blir orena genom dem. Jag är HERREN er Gud.


text:
<pb/>För ett grått huvud ska du resa dig upp, och den gamle ska du ära. Du ska frukta din Gud. Jag är HERREN.


text:
Främlingen som bor ibland er ska räknas som infödd hos er. Du ska älska honom som dig själv. Ni har ju själva varit främlingar i Egyptens land. Jag är HERREN er Gud.


text:
Rätt våg, rätta vikter<f>[72]</f>, rätt efa, rätt hin-mått<f>[73]</f> ska ni ha. Jag är HERREN er Gud, som har fört er ut ur Egyptens land.


text:
<f>ⓘ</f> Du ska säga till Israels barn: Om någon av Israels barn eller av främlingarna som bor i Israel ger något av sina barn åt Molok<f>[74]</f>, ska han straffas med döden. Folket i landet ska stena honom.


text:
Jag ska vända mitt ansikte mot den mannen och utrota honom ur hans folk, därför att han gett ett av sina barn åt Molok och orenat min helgedom och ohelgat mitt heliga namn.


text:
<pb/>Om folket i landet ser mellan fingrarna med den mannen när han ger ett av sina barn åt Molok och inte dödar honom,


text:
så ska jag själv vända mitt ansikte mot den mannen och mot hans släkt. Och jag ska utrota honom ur folket tillsammans med alla som följt honom och i trolös avfällighet dyrkat Molok.


text:
<f>ⓙ</f> Om någon vänder sig till andebesvärjare för att i trolös avfällighet hålla sig till dem, ska jag vända mitt ansikte mot honom och utrota honom ur hans folk.


text:
<pb/><f>ⓜ</f> Om någon förbannar sin far eller mor<f>[75]</f> ska han straffas med döden. Han har förbannat sin far och sin mor, han bär på blodskuld.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Om någon begår äktenskapsbrott med en annan mans hustru, ska den som begår äktenskapsbrott med sin nästas hustru straffas med döden, både äktenskapsbrytaren och äktenskapsbryterskan.


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Om någon ligger med en kvinna som är hans fars hustru<f>[76]</f>, blottar han sin fars nakenhet. De ska båda straffas med döden. De bär på blodskuld.


text:
<pb/><f>ⓟ</f> Om någon ligger med sin svärdotter, ska de båda straffas med döden. De har begått en avskyvärd handling. De bär på blodskuld.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Om en man ligger med en annan man som en man ligger med en kvinna<f>[77]</f>, begår de en avskyvärd handling. De ska straffas med döden. De bär på blodskuld.


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Om någon till hustru tar en kvinna och dessutom hennes mor, så är det en skändlighet. Man ska bränna upp både honom och dem i eld, för att ingen skändlighet ska finnas ibland er.


text:
<pb/>Om en kvinna gör närmande mot något djur för att para sig med det, ska du döda både kvinnan och djuret. De ska straffas med döden. De bär på blodskuld.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Om någon tar sin syster till hustru, sin fars dotter eller sin mors dotter och ser hennes nakenhet, och hon ser hans nakenhet, är det en skamlig gärning. De ska utrotas inför sitt folks ögon. Han bär på missgärning, eftersom han har blottat sin systers nakenhet.


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Om någon ligger med en kvinna som har sin månadsrening och blottar hennes nakenhet, blottar han hennes blodflöde. De ska båda utrotas ur sitt folk.


text:
<pb/><f>ⓥ</f> Du ska inte blotta nakenheten hos din mors syster eller din fars syster, för den som gör det blottar en nära släktings nakenhet. De kommer att bära på missgärning.


text:
<f>ⓦ</f> Om någon ligger med sin farbrors hustru blottar han sin farbrors nakenhet. De kommer att bära på missgärning, och de kommer att dö barnlösa.


text:
<f>ⓧ</f> Om någon tar sin brors hustru<f>[78]</f> är det en oren gärning. Han blottar då sin brors nakenhet, och de ska bli barnlösa.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Ni ska hålla alla mina stadgar och lagar och följa dem, för att landet inte ska spy ut er, det land dit jag nu för er så att ni får bo där.


text:
Ni ska inte följa sederna hos de folk som jag driver undan för er, för just därför att de gjort som de gjort avskyr jag dem.


text:
Därför har jag sagt till er: Ni ska ärva deras land, för jag ska ge er det till arvedel, ett land som flödar av mjölk och honung. Jag är HERREN er Gud, som har avskilt er från andra folk.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Gör alltså skillnad mellan rena och orena fyrfotadjur och mellan rena och orena fåglar, så att ni inte gör er själva avskyvärda på grund av dessa fyrfotadjur eller fåglar eller kräldjur som rör sig på marken, alla dessa djur som jag har avskilt från er som orena.


text:
<f>ⓐ</f> Ni ska vara heliga inför mig, för jag, HERREN, är helig<f>[79]</f>. Och jag har avskilt er från andra folk för att ni ska tillhöra mig.


text:
<pb/><f>ⓑ</f> När någon, man eller kvinna, befattar sig med andebesvärjelse eller spådom, ska den personen straffas med döden. Han bär på blodskuld och ska stenas.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> HERREN sade till Mose: Tala till prästerna, Arons söner, och säg: En präst får inte orena sig genom någon död bland sitt folk


text:
eller genom sin syster, om hon var jungfru och stod honom nära och inte tillhörde någon man. I sådant fall får han dra på sig orenhet genom henne.


text:
<pb/><f>ⓓ</f> Prästerna får inte som tecken på sorg raka någon del av sitt huvud, raka av kanten av sitt skägg eller rista något märke på sin kropp.


text:
De ska vara heliga inför sin Gud och får inte ohelga sin Guds namn, för de bär fram HERRENS eldsoffer, sin Guds mat. Därför ska de vara heliga.


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Ingen av dem ska ta till hustru<f>[80]</f> en prostituerad eller en vanärad kvinna. De ska inte heller ta till hustru en kvinna som blivit förskjuten av sin man<f>[81]</f>, för prästen är helgad åt sin Gud.


text:
Därför ska du hålla honom helig, för han bär fram din Guds mat. Han ska vara helig för dig, för jag, HERREN som helgar er, är helig.


text:
<pb/>Om en dotter till en präst vanärar sig genom att begå otukt, vanärar hon sin far. Hon ska brännas upp i eld.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Den som är överstepräst bland sina bröder, den som fått smörjelseoljan utgjuten på sitt huvud och blivit vigd med rätt att bära prästkläderna, ska inte ha sitt hår oordnat eller riva sönder sina kläder.


text:
<f>ⓖ</f> Han ska inte heller gå ut ur helgedomen och inte ohelga sin Guds helgedom, för den vigning han fick genom sin Guds smörjelseolja är över honom. Jag är HERREN.


text:
<f>ⓗ</f> Han får inte ta en änka eller en frånskild kvinna, eller en vanärad kvinna, en prostituerad. Han ska ta en jungfru av sitt eget folk till hustru,


text:
så att han inte ohelgar sina efterkommande bland sitt eget folk, för jag är HERREN som helgar honom.


text:
Säg till Aron: Av dina avkomlingar i kommande släkten ska ingen som har någon defekt<f>[82]</f> träda fram för att frambära sin Guds mat.


text:
Ingen som har någon defekt får träda fram, ingen som är blind eller halt eller vanställd i ansiktet eller har någon lem för stor,


text:
ingen som har puckelrygg eller är dvärg eller som har fel på ögat<f>[83]</f> eller skabb eller något annat utslag eller är kastrerad.


text:
Av prästen Arons avkomlingar ska ingen som har någon defekt gå fram för att offra HERRENS eldsoffer. Har han en defekt får han inte gå fram för att offra sin Guds mat.


text:
Men eftersom han har en defekt ska han inte gå in till förhänget eller gå fram till altaret så att han ohelgar mina heliga ting, för jag är HERREN som helgar dem.


text:
Säg till Aron och hans söner att de ska hålla sig borta från de heliga gåvor som Israels barn bär fram åt mig, så att de inte ohelgar mitt heliga namn. Jag är HERREN.


text:
Säg till dem: Om någon av era avkomlingar i kommande släkten rör vid de heliga gåvor som Israels barn bär fram åt HERREN medan han är oren, ska han utrotas ur min åsyn. Jag är HERREN.


text:
<f>ⓙ</f> Om någon av Arons avkomlingar är spetälsk eller har flytning, ska han inte äta av de heliga gåvorna förrän han har blivit ren. Och den som rör vid någon som blivit oren genom en död eller som haft sädesuttömning,


text:
eller den som rör vid ett smådjur som orsakar orenhet eller vid en människa som man blir oren av, hur hon än har blivit oren —


text:
den som rör vid något sådant ska vara oren ända till kvällen och ska inte äta av de heliga gåvorna förrän han har badat sin kropp i vatten.


text:
Men när solen har gått ner är han ren, och sedan kan han äta av de heliga gåvorna, eftersom det är hans mat.


text:
<f>ⓚ</f> Ett självdött eller ihjälrivet djur ska han inte äta så att han blir oren genom det. Jag är HERREN.


text:
De ska hålla fast vid det jag har befallt dem iaktta, så att de inte bär på synd på grund av det heliga och drabbas av döden därför att de ohelgar det. Jag är HERREN som helgar dem.


text:
<pb/>Ingen får äta av det heliga. En inneboende hos prästen eller en daglönare ska inte äta av det heliga.


text:
Men när en präst har köpt en slav för sina pengar får denne äta av det, liksom den slav som är född i hans hus. De får äta av prästens mat.


text:
<pb/>Om en dotter till en präst gifter sig med en lekman får hon inte äta av det heliga som har getts som offergåva.


text:
<f>ⓛ</f> Men om dottern till en präst har blivit änka eller blivit förskjuten och inte har några barn och hon kommer tillbaka till sin fars hus och bor där som i sin ungdom, då får hon äta av sin fars mat. Men ingen obehörig ska äta av den.


text:
<pb/><f>ⓜ</f> Om någon av misstag äter av det heliga, ska han ge en helig offergåva till prästen och lägga till en femtedel.


text:
och därigenom dra missgärning och skuld över dem när de äter av deras heliga gåvor, för jag är HERREN som helgar dem.


text:
Säg till Aron och hans söner och alla Israels barn: Om någon av Israels hus eller av främlingarna i Israel vill bära fram något offer, ett löftesoffer eller ett frivilligt offer, som de vill offra åt HERREN som brännoffer, ska ni göra det på sådant sätt att ni blir välbehagliga.


text:
<f>ⓝ</f> Ni ska inte offra ett djur som har någon defekt, för genom ett sådant offer blir ni inte välbehagliga.


text:
<pb/>Och när någon vill offra ett gemenskapsoffer åt HERREN av nöt eller av småboskap, antingen för att fullgöra ett löfte eller som ett frivilligt offer, ska det vara felfritt för att bli välbehagligt. Ingen defekt får finnas på offerdjuret.


text:
Det som är blint eller brutet, stympat eller sårigt eller har skabb eller utslag ska ni inte offra åt HERREN. Eldsoffer av något sådant ska ni inte lägga på altaret åt HERREN.


text:
Ett djur av nöt eller småboskap som har någon lem för stor eller för liten kan du offra som frivilligt offer, men som löftesoffer blir det inte välbehagligt.


text:
Ni får inte offra åt HERREN ett djur vars testiklar blivit klämda, krossade, avslitna eller bortskurna. Sådant ska ni inte göra i ert land.


text:
Inte heller av en utlänning ska ni ta emot och offra sådana djur till mat åt er Gud, för de är skadade, de har en defekt. Genom sådana blir ni inte välbehagliga.


text:
<f>ⓞ</f> När en kalv, ett lamm eller en killing har fötts, ska djuret dia sin mor i sju dagar. Men från den åttonde dagen är det välbehagligt som eldsoffergåva åt HERREN.


text:
<f>ⓟ</f> Ni ska inte slakta något djur, vare sig av nöt eller småboskap, på samma dag som dess avkomma.


text:
<pb/>När ni vill offra ett gemenskapsoffer åt HERREN, ska ni offra det på sådant sätt att ni blir välbehagliga.


text:
<f>ⓠ</f> Det ska ätas samma dag. Ni ska inte lämna något av offret kvar till nästa morgon. Jag är HERREN.


text:
Ni ska inte ohelga mitt heliga namn, för jag ska hållas helig bland Israels barn. Jag är HERREN som helgar er


text:
Säg till Israels barn: HERRENS högtider ska ni utlysa som heliga sammankomster, de är mina högtider.


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Under sex dagar ska arbete utföras, men den sjunde dagen är vilosabbat<f>[85]</f>, en dag för helig sammankomst. Inget arbete ska ni då utföra. Det är HERRENS sabbat, var ni än bor.


text:
<pb/><f>ⓢ</f> I första månaden, på kvällen den fjortonde dagen<f>[86]</f> i månaden, är HERRENS påsk<f>[87]</f>.


text:
Och på femtonde dagen i samma månad är HERRENS osyrade bröds högtid. Då ska ni äta osyrat bröd i sju dagar.


text:
Och ni ska offra eldsoffer åt HERREN i sju dagar. På sjunde dagen ska ni återigen hålla en helig sammankomst och inte utföra något arbete.


text:
Säg till Israels barn: När ni kommer in i det land som jag ger er och ni bärgar in dess skörd, ska ni ta den kärve som är det första av er skörd och bära den till prästen.


text:
Den kärven ska han lyfta inför HERRENS ansikte så att ni räknas som välbehagliga. Dagen efter sabbaten<f>[88]</f> ska prästen lyfta den.


text:
Som matoffer till det ska ni offra två tiondels efa fint mjöl, blandat med olja, ett eldsoffer åt HERREN till en ljuvlig doft, och som dryckesoffer till det en fjärdedels hin vin<f>[89]</f>.


text:
Ni ska inte äta något av den nya skörden, varken bröd eller rostade ax eller korn av grönskuren säd, inte förrän den dagen då ni har burit fram offergåvan åt er Gud. Detta ska vara en evig stadga för er från släkte till släkte, var ni än bor.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Sedan ska ni räkna sju hela sabbater från dagen efter sabbaten, från den dag då ni bar fram lyftofferkärven.


text:
Femtio dagar<f>[90]</f> ska ni räkna, fram till dagen efter den sjunde sabbaten. Då ska ni bära fram ett nytt matoffer åt HERREN.


text:
Från de orter där ni bor ska ni bära fram lyftofferbröd, två kakor gjorda av två tiondels efa fint mjöl, bakade med surdeg. De är en förstlingsgåva åt HERREN.


text:
<pb/>Och tillsammans med brödet ska ni föra fram sju felfria, årsgamla lamm, en ungtjur och två baggar som brännoffer åt HERREN, med det matoffer och dryckesoffer som hör till. Det är ett eldsoffer till en ljuvlig doft för HERREN.


text:
Prästen ska lyfta dem som ett lyftoffer inför HERRENS ansikte tillsammans med förstlingsbröden<f>[91]</f> som bärs fram med de båda lammen. De ska vara helgade åt HERREN och tillhöra prästen.


text:
Och samma dag ska ni utlysa en helig sammankomst, som ni ska hålla. Inget arbete ska ni då utföra. Detta ska vara en evig stadga för er från släkte till släkte, var ni än bor.


text:
<pb/><f>ⓤ</f> När ni bärgar skörden i ert land ska du inte skörda till yttersta kanten av din åker, och du ska inte heller plocka ströaxen efter din skörd. Du ska lämna kvar det åt den fattige och åt främlingen. Jag är HERREN er Gud.


text:
<f>ⓥ</f> Säg till Israels barn: I sjunde månaden, på första dagen<f>[92]</f> i månaden, ska ni hålla sabbatsvila, en minneshögtid med basunklang, en helig sammankomst.


text:
<f>ⓦ</f> Men på tionde dagen i samma sjunde månad är försoningsdagen<f>[93]</f>. Då ska ni hålla en helig sammankomst, och ni ska fasta och offra eldsoffer åt HERREN.


text:
På den dagen ska ni inte utföra något arbete, för det är en försoningsdag då försoning bringas för er inför HERREN er Gud.


text:
<pb/>Inget arbete ska ni utföra. Detta ska vara en evig stadga för er från släkte till släkte, var ni än bor.


text:
En vilosabbat ska den vara för er, och ni ska då fasta. På kvällen den nionde dagen i månaden ska ni hålla denna sabbatsvila, från kväll till kväll.


text:
<f>ⓧ</f> Säg till Israels barn: På femtonde dagen i samma sjunde månad är det HERRENS lövhyddohögtid<f>[94]</f> i sju dagar.


text:
<f>ⓨ</f> I sju dagar ska ni offra eldsoffer åt HERREN. På åttonde dagen ska ni hålla en helig sammankomst och offra eldsoffer åt HERREN. Det är en högtidsförsamling. Inget arbete ska ni då utföra.


text:
<pb/>Detta är HERRENS högtider. Ni ska utlysa dem som heliga sammankomster och offra eldsoffer åt HERREN, brännoffer och matoffer, slaktoffer och dryckesoffer, varje dag de bestämda offren för den dagen.


text:
Detta är utöver HERRENS sabbater och era övriga gåvor och alla era löftesoffer och alla era frivilliga offer som ni ger åt HERREN.


text:
<pb/>Alltså ska ni på femtonde dagen i sjunde månaden, när ni har hämtat in landets skörd, fira HERRENS högtid i sju dagar. Den första dagen är en sabbatsvila, och den åttonde dagen är också en sabbatsvila.


text:
<f>ⓩ</f> På första dagen ska ni ta frukt av era vackraste träd, kvistar av palmer och grenar av lummiga träd och av pilträd, och ni ska glädja er i sju dagar inför HERREN er Guds ansikte.


text:
<pb/>Ni ska fira denna högtid som en HERRENS högtid sju dagar om året. Detta ska vara en evig stadga för er från släkte till släkte. I sjunde månaden ska ni fira den.


text:
för att era efterkommande ska veta att jag lät Israels barn bo i lövhyddor när jag förde dem ut ur Egyptens land. Jag är HERREN er Gud.


text:
<f>ⓐ</f> Befall Israels barn att bära till dig ren olja av stötta oliver<f>[95]</f> till ljusstaken, så att lamporna kan sättas upp varje dag.


text:
Utanför förhänget framför vittnesbördet i uppenbarelsetältet ska Aron ständigt sköta den inför HERRENS ansikte, från kväll till morgon. Det ska vara en evig stadga för er från släkte till släkte.


text:
<pb/><f>ⓑ</f> Du ska ta fint mjöl och baka tolv kakor av det. Varje kaka ska innehålla två tiondels efa<f>[96]</f>.


text:
Du ska lägga upp dem i två rader<f>[97]</f>, sex i var rad, på det förgyllda bordet inför HERRENS ansikte.


text:
På varje rad ska du lägga ren rökelse, och den ska vara ett påminnelseoffer<f>[98]</f> för bröden, ett eldsoffer åt HERREN.


text:
Sabbatsdag efter sabbatsdag ska man ständigt lägga upp dem inför HERRENS ansikte, en gåva av Israels barn till ett evigt förbund.


text:
De ska tillhöra Aron och hans söner, och de ska äta dem på helig plats, för de är högheliga och är hans del av HERRENS eldsoffer. Detta är en evig stadga.


text:
<pb/>En man som var son till en israelitisk kvinna och en egyptisk man gick ut bland Israels barn. Den israelitiska kvinnans son och en israelitisk man kom då i gräl med varandra i lägret.


text:
Och den israelitiska kvinnans son smädade Namnet<f>[99]</f> och hädade. Då förde de honom fram till Mose. Hans mor hette Shelomit, dotter till Dibri, av Dans stam.


text:
<f>ⓒ</f> För ut hädaren utanför lägret. Sedan ska alla som hörde hädelsen lägga sina händer på hans huvud<f>[100]</f>, och hela församlingen ska stena honom.


text:
<f>ⓓ</f> Och den som smädar HERRENS namn ska straffas med döden. Hela församlingen ska stena honom. Vare sig det är en främling eller en infödd som smädar Namnet ska han dödas.


text:
<f>ⓖ</f> bruten lem för bruten lem, öga för öga, tand för tand<f>[101]</f>. Samma skada som han har vållat en annan, ska han själv tillfogas.


text:
<f>ⓗ</f> Den som slår ihjäl ett boskapsdjur ska ersätta det, och den som slår ihjäl en människa ska dödas.


text:
<f>ⓘ</f> En och samma lag ska gälla för er, såväl för främlingen som för den infödde, för jag är HERREN er Gud.


text:
<pb/>Mose talade detta till Israels barn. Och de förde ut hädaren utanför lägret och stenade honom. Israels barn gjorde så som HERREN hade befallt Mose.


text:
<f>ⓙ</f> Säg till Israels barn: När ni kommer in i det land som jag ger er, ska landet hålla sabbat åt HERREN.


text:
men under det sjunde året ska landet ha sabbatsvila<f>[102]</f>, en HERRENS sabbat. Då ska du inte beså din åker och inte beskära din vingård.


text:
Det som växer upp av spillsäden efter din skörd ska du inte bärga, och druvorna som växer på dina obeskurna vinstockar ska du inte skörda. Det ska vara ett år av sabbatsvila för landet.


text:
<pb/>Vad landets sabbat ändå ger ska ni ha till föda, du själv, din slav och din slavinna, din daglönare och din inneboende, alla som bor hos dig.


text:
<pb/>Du ska räkna sju årssabbater, det vill säga sju gånger sju år, så att tiden för de sju årssabbaterna blir fyrtionio.


text:
<f>ⓚ</f> Då ska du i sjunde månaden på tionde dagen i månaden låta basunen<f>[103]</f> ljuda med kraftig ton. På försoningsdagen ska ni låta basunen ljuda över hela ert land.


text:
<f>ⓛ</f> Ni ska helga det femtionde året och utropa frihet i landet för alla dess invånare. Det ska vara ett jubelår för er. Var och en av er ska då återvända till sin arvedel och var och en av er ska återvända till sin släkt.


text:
Ett jubelår ska detta femtionde år vara för er. Då ska ni inte så något, och det som växer upp av spillsäden ska ni inte skörda, och ni ska inte samla in druvorna från era oskurna vinstockar,


text:
Om ni alltså säljer något till er nästa eller köper något av honom, ska ni inte göra varandra orätt.


text:
Efter antalet år från jubelåret ska du betala din nästa och efter antalet årsgrödor ska han få betalning av dig.


text:
Ju fler åren är, desto högre pris ska du betala, och ju färre de är, desto lägre pris ska du betala. Det är ju ett visst antal grödor han säljer till dig.


text:
<pb/><f>ⓜ</f> Ni ska följa mina stadgar och mina lagar ska ni ta vara på och följa. Ni kommer då att bo trygga i landet.


text:
så ska ni veta att jag ska befalla min välsignelse att komma över er under det sjätte året, så att det ger gröda för tre år.


text:
Ännu när ni sår under det åttonde året ska ni ha av den gamla grödan att äta. Ända tills grödan har kommit in på det nionde året ska ni ha gammal säd att äta.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> När ni säljer jord ska ni inte sälja den för all framtid, för landet är mitt. Ni är främlingar och gäster hos mig.


text:
<f>ⓞ</f> Om din broder blir fattig och säljer något av sin besittning, ska hans återlösare komma till honom och lösa tillbaka det brodern har sålt.


text:
ska han räkna efter hur många år som gått efter försäljningen och betala lösen för de återstående åren till den han sålde åt. Han ska så återvända till sin egendom.


text:
Men om han inte kan skaffa vad som behövs för att betala honom, ska det han har sålt förbli i köparens hand till jubelåret. Men på jubelåret ska det frånträdas, och han ska återvända till sin arvedel.


text:
<pb/>Om någon säljer ett hus i en stad som är omgiven av murar, ska han ha rätt att återlösa det inom ett år efter försäljningen. Hans rätt att återlösa det är då begränsad till viss tid.


text:
Men om det inte har köpts tillbaka när ett helt år har gått ska huset, om det ligger i en stad som är omgiven av murar, förbli köparens och hans efterkommandes egendom för alltid. Det ska då inte frånträdas på jubelåret.


text:
Men hus i byar som inte är omgivna av murar ska räknas till landets åkermark. De ska kunna återlösas, och på jubelåret ska de frånträdas.


text:
<pb/>Angående leviternas städer ska leviterna ha evig rätt att återlösa husen i de städer som är deras arvsbesittning.


text:
Även om någon annan levit löser in det sålda huset i den stad där han har sin egendom ska det frånträdas på jubelåret, för husen i levitstäderna är leviternas arvsbesittning bland Israels barn.


text:
<f>ⓟ</f> Och ett fält som är betesmark utanför någon av deras städer får inte säljas, för det är deras eviga arvedel.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Om din broder blir fattig och inte kan försörja sig hos dig, ska du ta dig an honom. Som en främling eller inneboende ska han få leva hos dig.


text:
<f>ⓡ</f> Du ska inte ockra mot honom eller ta ränta, utan du ska frukta din Gud och låta din broder leva hos dig.


text:
Jag är HERREN er Gud, som har fört er ut ur Egyptens land för att ge er Kanaans land och vara er Gud.


text:
<pb/>Om din broder råkar i fattigdom hos dig och säljer sig åt dig, ska du inte låta honom utföra slavarbete.


text:
<f>ⓢ</f> Som en daglönare och en inneboende ska han vara hos dig. Fram till jubelåret ska han tjäna hos dig.


text:
Då ska han lämna dig, han själv och hans barn tillsammans med honom, och han ska återvända till sin släkt och till sina fäders arvedel.


text:
De är ju mina tjänare som jag har fört ut ur Egyptens land. De ska inte säljas som man säljer slavar.


text:
<pb/>Men om du vill skaffa dig en slav eller slavinna, ska du köpa en sådan från hednafolken som bor runt omkring er.


text:
Ni kan också köpa slavar bland barnen till dem som bor ibland er och bland deras släktingar som ni har hos er och som är födda i ert land. De ska förbli er egendom.


text:
Dem kan ni ha att lämna som arv åt era barn efter er, till egendom och besittning. Dem kan ni ha till slavar för all framtid. Men bland era bröder, Israels barn, ska ingen härska över den andre med hårdhet.


text:
<pb/>Om en främling eller inneboende hos dig kommer till välstånd och en av dina bröder råkar i fattigdom hos honom och säljer sig åt främlingen som bor hos dig, eller åt någon annan som tillhör en främmande släkt,


text:
Eller också kan hans farbror eller hans kusin friköpa honom, eller någon annan nära släkting, eller han själv om han klarar det och kan köpa sig fri.


text:
<pb/>Då ska han tillsammans med den som köpt honom räkna efter hur lång tid som gått, från det år då han sålde sig, fram till jubelåret. Det pris han såldes för ska uppskattas efter årens antal. Hans arbetstid hos honom ska beräknas till samma värde som en daglönares.<f>[104]</f>


text:
Om det ännu är många år kvar, ska han som lösen för sig betala en motsvarande del av det pengabelopp som han köptes för.


text:
Om däremot bara några få år återstår till jubelåret, ska han tillgodoräkna sig det och betala lösen för sig efter antalet av sina år.


text:
<pb/>Han ska behandlas som en daglönare som anställs år för år. Ingen får inför dina ögon härska över honom med hårdhet.


text:
Men om han inte blir löst på något av de nämnda sätten ska han friges på jubelåret, han själv och hans barn tillsammans med honom,


text:
för Israels barn är mina tjänare. De är mina tjänare som jag har fört ut ur Egyptens land. Jag är HERREN er Gud.


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Ni ska inte göra er några avgudar och inte resa upp åt er någon avbild eller stod och inte heller i ert land sätta upp några stenar med bilder för att tillbe dem, för jag är HERREN er Gud.


text:
ska jag ge er regn i rätt tid<f>[105]</f> så att jorden ger sin gröda och träden på marken bär sin frukt.


text:
Trösktiden ska hos er räcka till vinbärgningen, och vinbärgningen ska räcka till såningstiden, och ni ska ha bröd nog för att äta er mätta och ni ska bo trygga i ert land.


text:
<pb/>Och jag ska ge frid i landet, ni ska få ro och ingen ska skrämma er. Jag ska göra slut på vilddjuren i landet, och inget svärd ska gå fram genom ert land.


text:
<f>ⓧ</f> Fem av er ska jaga hundra framför sig, och hundra av er ska jaga tiotusen, och era fiender ska falla för era svärd.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Jag ska vända mig till er och göra er fruktsamma och föröka er, och jag ska upprätthålla mitt förbund med er.


text:
Gammal gröda, som legat inne länge, ska ni ha att äta. Ni ska tvingas skaffa undan den gamla för den nya.


text:
Jag är HERREN er Gud som förde er ut ur Egyptens land, för att ni inte skulle vara slavar där. Jag har brutit sönder ert ok och låtit er gå med upprätt huvud.


text:
om ni föraktar mina stadgar och avvisar mina lagar, så att ni inte följer alla mina bud utan bryter mitt förbund,


text:
då ska också jag handla på samma sätt mot er. Jag ska straffa er med skräck, med tärande sjukdom och feber, så att era ögon försmäktar och er själ tynar bort. Och ni ska så er säd förgäves, för era fiender ska äta den.


text:
<f>ⓑ</f> Jag ska vända mitt ansikte mot er, och ni ska bli slagna av era fiender. De som hatar er ska råda över er, och ni ska fly, även om ingen förföljer er.


text:
<f>ⓒ</f> Jag ska krossa er stolta makt och låta er himmel bli som järn och er jord som koppar<f>[107]</f>.


text:
Er möda ska vara förgäves, för er jord ska inte ge sin gröda och träden i landet ska inte bära frukt.


text:
<pb/>Om ni ändå gör mig emot och inte vill lyssna på mig, ska jag slå er sjufalt värre, som era synder förtjänar.


text:
<f>ⓓ</f> Jag ska sända över er vilddjur, som ska döda era barn och fördärva er boskap och få er att minska i antal så att era vägar blir öde.


text:
Jag ska låta er drabbas av ett hämndens svärd som ska hämnas mitt förbund, och ni ska samlas i städerna. Men där ska jag sända pest ibland er, och ni ska bli överlämnade i fienders hand.


text:
<f>ⓕ</f> Jag ska fördärva ert livsuppehälle så att ert bröd ska kunna bakas i en enda ugn av tio kvinnor. Brödet ska lämnas ut efter vikt, och när ni äter ska ni inte bli mätta.


text:
<f>ⓗ</f> Jag ska ödelägga era offerhöjder och utrota era solstoder.<f>[109]</f> Jag ska kasta era döda kroppar på era eländiga avgudars döda kroppar, och jag ska visa er ifrån mig.


text:
<f>ⓘ</f> Jag ska göra era städer till ruiner och ödelägga era helgedomar, och jag ska inte mer med välbehag känna doften av era offer.


text:
<f>ⓚ</f> Men er ska jag sprida ut bland hednafolken och jag ska förfölja er med draget svärd. Så ska ert land bli en ödemark och era städer ruiner.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Då ska landet få gottgörelse för sina sabbater under hela den tid som det ligger öde och ni är i era fienders land. Ja, då ska landet vila och få gottgörelse för sina sabbater.


text:
Hela den tid det ligger öde ska det hålla sabbat och få den vila det inte fick på era sabbater, då ni bodde där.


text:
<pb/><f>ⓜ</f> Och åt dem som blir kvar av er, ska jag ge försagda hjärtan där de är i sina fienders länder, så att de jagas på flykten av ett prasslande löv som rörs av vinden. De ska fly som om de flydde för svärd och falla, även om ingen förföljer dem.


text:
De ska stupa på varandra som om de stupade för svärd, även om ingen förföljer dem. Ni ska inte kunna hålla stånd mot era fiender.


text:
De som blir kvar av er ska genom sin egen missgärning tyna bort i era fienders land. Också genom sina fäders missgärning ska de tyna bort, liksom dessa har gjort.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> De ska bekänna den missgärning de själva har begått och den deras fäder har begått, att de har handlat trolöst mot mig och stått emot mig,


text:
så att också jag måste stå emot dem och föra bort dem till deras fienders land. Då ska deras oomskurna hjärtan tvingas att ödmjuka sig, och de ska få lida för sin missgärning.


text:
<pb/>Då ska jag tänka på mitt förbund med Jakob, och jag ska också tänka på mitt förbund med Isak och på mitt förbund med Abraham. Och jag ska tänka på landet,


text:
för landet ska överges av dem och få gottgörelse för sina sabbater genom att ligga öde när folket är borta. Själva ska de få lida för sin missgärning, just därför att de förkastade mina lagar och därför att de avvisade mina stadgar.


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Men när de är i sina fienders land ska jag trots detta inte förkasta eller avvisa dem så att jag förgör dem och bryter mitt förbund med dem, för jag är HERREN deras Gud.


text:
Nej, dem till godo ska jag tänka på förbundet med fäderna, som jag förde ut ur Egyptens land inför hednafolkens ögon, för att jag skulle vara deras Gud. Jag är HERREN.


text:
<pb/>Dessa är de stadgar, domslut och lagar som HERREN fastställde mellan sig och Israels barn på Sinai berg genom Mose.


text:
Säg till Israels barn: Om någon ger ett heligt löfte, ska du bestämma lösensumman<f>[110]</f> åt HERREN för personerna.


text:
Gäller det en man mellan tjugo och sextio år gammal ska du bestämma det till femtio siklar silver efter helgedomssikelns vikt.


text:
<pb/>Gäller det någon som är mellan fem och tjugo år gammal, ska värdet du fastställer vara tjugo siklar för en pojke och tio siklar för en flicka.


text:
Gäller det någon som är mellan en månad och fem år gammal, ska värdet du bestämmer vara fem siklar silver för en pojke och tre siklar silver för en flicka.


text:
Gäller det någon som är sextio år gammal eller över, ska värdet du bestämmer vara femton siklar för en man och tio siklar för en kvinna.


text:
<pb/>Om någon är så fattig att han inte kan betala det värde du bestämmer ska han ställas fram inför prästen, som ska fastställa ett värde för honom. Efter vad den som gjort löftet kan betala ska prästen fastställa värdet för honom.


text:
<pb/>Om det gäller boskap av de slag man får bära fram som offer åt HERREN, ska allt sådant vara heligt sedan man gett det åt HERREN.


text:
Man får inte utväxla eller byta ut det, varken ett bättre mot ett sämre eller ett sämre mot ett bättre. Om någon ändå byter ut ett djur mot ett annat, ska både det förra och det som lämnats i utbyte vara heligt.


text:
Men om det gäller ett orent djur som man inte får bära fram som offer åt HERREN, ska djuret ställas fram inför prästen.


text:
Han ska fastställa dess värde med hänsyn till om det är bättre eller sämre. Som du, prästen, fastställer det, så ska det vara.


text:
<pb/>Om någon helgar sitt hus som något heligt åt HERREN, ska prästen fastställa dess värde med hänsyn till om det är bättre eller sämre. Som han fastställer dess värde, så ska det vara.


text:
Om den som har helgat sitt hus vill lösa det, ska han till det värde i pengar som du har bestämt lägga en femtedel. Då blir det hans.


text:
<pb/>Om någon helgar åt HERREN en åkermark av den egendom han ärvt, ska du bestämma dess värde efter utsädet på den. Varje homer utsäde ska motsvara femtio siklar silver<f>[111]</f>.


text:
Men om han helgar sin åker efter jubelåret, ska prästen beräkna pengavärdet åt honom efter det antal år som återstår till nästa jubelår. Ett motsvarande avdrag ska göras på det värde du förut har bestämt.


text:
Om den som har helgat åkern vill lösa den, ska han lägga till en femtedel till det pris du har bestämt. Då förblir den hans.


text:
utan när den frånträds på jubelåret ska den vara helgad åt HERREN som vigd mark. Hans egendom tillfaller då prästen.


text:
ska prästen räkna ut det bestämda värdet åt honom fram till jubelåret, och samma dag ska han erlägga den summa som du har bestämt. Den ska vara helgad åt HERREN.


text:
<f>ⓟ</f> Men på jubelåret ska åkern gå tillbaka till den som den köpts ifrån, till den som ägde den som sin egendom.


text:
När du bestämmer ett värde ska det alltid bestämmas i helgedomssiklar, sikeln räknad till tjugo gera.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Det som är förstfött bland boskap och som tillhör HERREN redan som förstfött ska ingen helga. Vare sig det är en oxe eller ett får tillhör det redan HERREN.


text:
Men om det är fråga om något orent djur, ska man lösa det efter det värde du bestämmer och lägga till femtedelen av värdet. Om det inte blir löst, ska det säljas efter det värde du bestämmer.


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Gäller det något vigt<f>[112]</f> som någon har avskilt åt HERREN från det han äger, antingen en människa eller ett boskapsdjur eller den åker som han har fått i arv, får det varken säljas eller lösas. Allt som är vigt är högheligt och tillhör HERREN.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Allt tionde av jorden tillhör HERREN, både av markens säd och av trädens frukt. Den är helgad åt HERREN.


text:
<pb/>För tionde av nöt eller småboskap gäller följande: Av allt som går under herdestaven ska vart tionde djur vara helgat åt HERREN.


text:
Man ska inte undersöka om det är bättre eller sämre, och man får inte byta ut det. Om någon ändå byter ut djuret, ska både detta och det som har lämnats i utbyte vara helgat åt HERREN. Det får inte lösas.


text:
<pb/>HERREN talade till Mose i Sinai öken, i uppenbarelsetältet, på första dagen i andra månaden av det andra året<f>[1]</f> efter deras uttåg ur Egyptens land. Han sade:


text:
<f>ⓐ</f> ”Räkna antalet av Israels barn, hela deras församling efter deras släkter och familjer. Skriv upp namnen på alla män, varje person<f>[2]</f> för sig,


text:
alla vapenföra i Israel från tjugo år och uppåt. Du och Aron ska mönstra dem efter deras häravdelningar.


text:
<t>från Josefs barn:</t> <t>från Efraim: Elishama,</t> <t>Ammihuds son.</t> <t>från Manasse: Gamliel,</t> <t>Pedasurs son,</t>


text:
<pb/>Dessa var utvalda från församlingen. De var ledare för sina fäders stammar, stamhövdingar i Israel.


text:
De samlade hela församlingen på första dagen i andra månaden, och folket infördes i förteckningen efter sina släkter och familjer. Var och en blev räknad, de som var tjugo år eller äldre, varje person för sig,


text:
<pb/>Avkomlingarna till Rubens, Israels förstföddes, söner upptecknades efter sina släkter och familjer. Var och en räknades, var person för sig, alla vapenföra män från tjugo år och uppåt.


text:
<pb/>Avkomlingarna till Simeons söner mönstrades och upptecknades efter sina släkter och familjer. Var och en räknades, var person för sig, alla vapenföra män från tjugo år och uppåt.


text:
<pb/>Avkomlingarna till Gads söner upptecknades efter sina släkter och familjer. Var och en räknades, alla vapenföra från tjugo år och uppåt.


text:
<pb/>Avkomlingarna till Judas söner upptecknades efter sina släkter och familjer. Var och en räknades, alla vapenföra från tjugo år och uppåt.


text:
<pb/>Avkomlingarna till Isaskars söner upptecknades efter sina släkter och familjer. Var och en räknades, alla vapenföra från tjugo år och uppåt.


text:
<pb/>Avkomlingarna till Sebulons söner upptecknades efter sina släkter och familjer. Var och en räknades, alla vapenföra från tjugo år och uppåt.


text:
<pb/>Avkomlingarna till Josefs söner: <pb/>Avkomlingarna till Efraims söner upptecknades efter sina släkter och familjer. Var och en räknades, alla vapenföra från tjugo år och uppåt.


text:
<pb/>Avkomlingarna till Manasses söner upptecknades efter sina släkter och familjer. Var och en räknades, alla vapenföra från tjugo år och uppåt.


text:
<pb/>Avkomlingarna till Benjamins söner upptecknades efter sina släkter och familjer. Var och en räknades, alla vapenföra från tjugo år och uppåt.


text:
<pb/>Avkomlingarna till Dans söner upptecknades efter sina släkter och familjer. Var och en räknades, alla vapenföra från tjugo år och uppåt.


text:
<pb/>Avkomlingarna till Ashers söner upptecknades efter sina släkter och familjer. Var och en räknades, alla vapenföra från tjugo år och uppåt.


text:
<pb/>Avkomlingarna till Naftalis söner upptecknades efter sina släkter och familjer. Var och en räknades, alla vapenföra från tjugo år och uppåt.


text:
<pb/>Dessa var de mönstrade, de som mönstrades av Mose och Aron och Israels hövdingar, tolv män som var och en företrädde sin stamfamilj.


text:
Och alla Israels barn mönstrades efter deras familjer, alla vapenföra i Israel från tjugo år och uppåt.


text:
utan du ska ge leviterna ansvar för vittnesbördets tabernakel med alla dess föremål och tillbehör. De ska bära tabernaklet och alla dess föremål och göra tjänst vid det. Runt omkring tabernaklet ska de ha sitt läger.


text:
När tabernaklet ska bryta upp ska leviterna ta ner det, och när tabernaklet ska sättas upp ska leviterna sätta upp det. Om någon annan kommer nära det ska han dödas.


text:
Israels barn ska resa sina tält var och en i sitt läger och var och en under sitt baner, efter sina häravdelningar.


text:
Men leviterna ska slå läger runt omkring vittnesbördets tabernakel, så att inte vrede drabbar Israels barns församling. Och leviterna ska ha ansvaret för vittnesbördets tabernakel och dess skötsel.


text:
”Israels barn ska slå läger, var och en under sitt baner, vid de fälttecken som hör till deras särskilda familjer. Runt omkring uppenbarelsetältet ska de slå läger, en bit bort.


text:
<pb/>På framsidan, österut, ska Juda slå läger under sitt baner efter sina häravdelningar. Ledare för Juda barn ska vara Nahshon, Amminadabs son,


text:
<pb/>Bredvid honom ska Isaskars stam slå läger. Ledare för Isaskars barn ska vara Netanel, Suars son,


text:
<pb/>Alla de mönstrade som tillhör Juda läger utgör 186 400 man, delade i sina häravdelningar. De ska bryta upp först.


text:
<pb/>Ruben ska slå läger under sitt baner söderut efter sina häravdelningar. Ledare för Rubens barn ska vara Elisur, Shedeurs son,


text:
<pb/>Bredvid honom ska Simeons stam slå läger, och ledare för Simeons barn ska vara Shelumiel, Surishaddajs son,


text:
<pb/>Alla de mönstrade som tillhör Rubens läger utgör 151 450 man, delade i sina häravdelningar. De ska bryta upp som nummer två.


text:
<pb/>Sedan ska uppenbarelsetältet gå med leviternas läger i mitten av lägren. I den ordning de slår läger ska de också gå, var och en på sin plats, under sina baner.


text:
<pb/>Efraim ska slå läger under sitt baner västerut, efter sina häravdelningar. Ledare för Efraims barn ska vara Elishama, Ammihuds son,


