# verses

text:
<pb/>Till de andra hörde jag honom säga: ”Följ honom in i staden och slå folket. Visa ingen skonsamhet och ha inget förbarmande!


text:
<f>ⓔ</f> Döda åldringar, unga män, unga kvinnor, späda barn och vuxna kvinnor. Ni ska döda för att förgöra, men rör ingen som har korset på sig. Börja vid min helgedom<f>[29]</f>.” Då började de med de äldste som stod framför tempelhuset.


text:
Han sade till dem: ”Orena tempelbyggnaden och fyll förgårdarna med slagna. Dra ut!” Och de drog ut och slog folket i staden.


text:
<pb/>När de slog folket blev jag ensam kvar. Då föll jag ner på mitt ansikte och ropade: ”O, Herre Gud! Tänker du förgöra allt som är kvar av Israel när du öser din vrede över Jerusalem?”


text:
<f>ⓕ</f> Han sade till mig: ”Is­raels och Judas missgärning är mycket, mycket stor. Landet är fullt av blodskulder och staden är full av orätt, för de säger: HERREN har övergett landet, HERREN ser det inte.


text:
<f>ⓖ</f> Därför ska inte heller jag visa något medlidande eller förbarmande, utan jag ska låta deras gärningar komma över deras egna huvuden.”


text:
<pb/>Mannen som var klädd i linne­kläderna och hade skrivdonet vid sin höft kom nu tillbaka och med­dela­de: ”Jag har gjort som du befallde mig.”


text:
<pb/>  <f>ⓗ</f> Jag fick se att på fästet över kerubernas huvuden fanns något som såg ut att vara av safirsten och till formen liknade en tron. Den syntes över keruberna.


text:
<f>ⓘ</f> HERREN sade till mannen som var klädd i linnekläderna: ”Gå in mellan hjulen, in under keruben och fyll dina händer med eldsglöd från platsen mellan keruberna och strö ut dem över staden.” Och jag såg honom gå.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Keruberna stod till höger om huset när mannen gick in, och ett moln uppfyllde den inre förgården.


text:
<f>ⓚ</f> Men HERRENS härlighet höjde sig från keruben och flyttade sig till husets tröskel. Huset uppfylldes av molnet och förgården av glansen från HERRENS härlighet.


text:
<f>ⓛ</f> Dånet av kerubernas vingar hördes ända till den yttre förgården. Det var som Gud den Alls­mäktiges röst då han talar.


text:
När han befallde mannen som var klädd i linnekläderna att hämta eld från platsen mellan hjulen, inne mellan keruberna, gick han in och ställde sig bredvid ett av hjulen.


text:
Då räckte en av keruberna ut sin hand mellan de andra keruberna till elden, som brann mellan dem, och tog av elden och lade i händerna på honom som var klädd i linnekläderna, och han tog elden och gick ut.


text:
<f>ⓝ</f> Jag fick då se fyra hjul stå invid dem, ett hjul vid var kerub. Hjulen liknade gnistrande krysolit­sten.


text:
När keruberna skulle gå, kunde de gå åt alla fyra sidorna. De behövde inte vända sig när de gick, för åt det håll huvudet vände sig, gick de and­ra efter, utan att de behövde vända sig när de gick.


text:
<f>ⓞ</f> Hela deras kropp, deras rygg, deras händer och vingar, ja, till och med deras fyra hjul, var fulla med ögon runt omkring.


text:
<f>ⓟ</f> Var och en av keruberna hade fyra ansikten. Det första ansiktet var en kerubs ansikte, det andra en män­niskas, det tredje ett lejons och det fjärde en örns ansikte.


text:
<f>ⓡ</f> När keruberna gick, gick också hjulen bredvid dem, och när keruberna lyfte sina vingar för att höja sig över jorden, skilde sig inte hjulen ifrån dem.


text:
När de stod stilla, stod också hjulen stilla, och när de höjde sig, höjde sig också hjulen, för varelsernas ande var i hjulen.


text:
Då såg jag hur keruberna lyfte sina vingar och höjde sig över jorden, och när de begav sig i väg var hjulen med dem. De stannade vid ingången till östra porten av HERRENS hus, och härligheten från Israels Gud vilade över dem.


text:
<f>ⓢ</f> Det var samma varelser som jag hade sett under Israels Gud vid floden Kebar, och jag förstod att det var keruber.


text:
Var och en hade fyra ansikten och fyra vingar, och under deras vingar var något som liknade människohänder.


text:
<f>ⓣ</f> Deras ansikten var likadana som de ansikten jag hade sett vid floden Kebar. Så såg de ut och sådana var de. De gick alla rakt fram.


text:
<pb/>  <f>ⓤ</f> Sedan lyfte Anden upp mig och förde mig till östra porten av HERRENS hus, den som ligger mot öster. Och se, vid ingången till porten befann sig tjugofem män. Bland dem såg jag Jaasanja, Asurs son, och Pelatja, Benajas son, ledare bland folket.


text:
Då sade han till mig: ”Människobarn, det är dessa män som tänker ut ont och ger onda råd här i staden.


text:
<pb/>Då föll HERRENS Ande över mig, och han sade till mig: ”Säg: Så säger HERREN: Detta är vad ni tänker, ni av Israels hus, det som stiger upp i ert sinne känner jag till.


text:
Därför säger Herren GUD så: Kropparna av dem som ni har slagit i staden, de är köttet, och staden är grytan. Men er ska jag föra bort därifrån.


text:
<f>ⓨ</f> Ni ska falla för svärdet. Vid Israels gräns ska jag döma er. Och ni ska inse att jag är HERREN.


text:
Staden ska inte vara en gryta för er, och ni ska inte vara köttet i den. Jag ska döma er vid Israels gräns.


text:
Och ni ska inse att jag är HERREN och att ni inte har följt mina stadgar och inte gjort efter mina bud utan levt efter lagarna hos de hednafolk som bor runt omkring er.”


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Medan jag profeterade på detta sätt dog Pelatja, Benajas son. Då föll jag ner på mitt ansikte och ropade med hög röst: ”O, Herre Gud, vill du helt göra slut på det som är kvar av Israel?”


text:
<f>ⓐ</f> ”Människobarn, det är till dina bröder, ja, dina egna bröder, dina nära släktingar och till hela Israels hus som Jerusalems invånare säger: Håll er borta från HERREN. Det är vi som har fått landet till egendom.


text:
<f>ⓑ</f> Därför ska du säga: Så säger Herren GUD: Fastän jag förde dem långt bort bland hednafolken och spred ut dem i främmande länder, blev jag en tid en helgedom för dem i de länder dit de hade kommit.


text:
<f>ⓒ</f> Därför ska du säga: Så säger Herren GUD: Jag ska samla er från folken och föra er tillbaka från de länder dit ni skingrats, och jag ska ge er Israels land.


text:
<pb/>När de har kommit dit, ska de göra sig av med alla avskyvärda avgudar och alla vidrigheter som finns där.


text:
<f>ⓓ</f> Jag ska ge dem ett och samma hjärta<f>[30]</f>, och en ny ande ska jag lägga i deras bröst. Jag ska ta bort stenhjärtat ur deras kropp och ge dem ett hjärta av kött,


text:
<f>ⓔ</f> för att de ska vandra efter mina stadgar och hålla mina bud och följa dem. De ska vara mitt folk, och jag ska vara deras Gud.


text:
<f>ⓕ</f> Men då det gäller dem som vandrar efter sina hjärtans vidrigheter och följer sina avskyvärda avgudar, ska jag låta det de gjort komma över deras huvuden, säger Herren GUD.”


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Då lyfte keruberna sina vingar och hjulen följde dem, och härligheten från Israels Gud var över dem.


text:
<f>ⓗ</f> HER­RENS härlighet höjde sig och lämnade staden och stannade på berget öster om staden<f>[31]</f>.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Men Anden lyfte mig upp och i en syn från Guds Ande förde han mig till de bortförda i Kaldeen. Sedan försvann den syn jag hade fått se.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> ”Män­niskobarn, du bor mitt ibland ett upproriskt folk. De har ögon att se med, men ser inte. De har öron att höra med, men hör inte, eftersom de är ett upproriskt folk.


text:
<f>ⓚ</f> Människobarn, gör dig i ordning för att gå i landsflykt. Gå i landsflykt inför deras ögon på ljusa dagen, vandra bort från din plats till en annan ort inför dem. Kanske ska de då inse att de är ett upproriskt folk.


text:
För ut ditt bohag på ljusa dagen inför deras ögon, som om du skulle gå i landsflykt. Ge dig i väg på kvällen så att de ser dig, så som landsflyktiga gör.


text:
<f>ⓛ</f> Lyft sedan upp det på axeln inför deras ögon och för bort det när det har blivit mörkt. Täck över ditt ansikte, så att du inte ser landet, för jag gör dig till ett tecken för Israels hus.”


text:
<pb/>Jag gjorde som jag hade blivit tillsagd. På ljusa dagen förde jag ut mitt bohag, som om jag skulle gå i landsflykt. På kvällen gjorde jag med handen en öppning i väggen, och när det hade blivit mörkt förde jag ut mina saker genom den och bar dem på axeln inför deras ögon.


text:
Svara dem då: Så säger Herren GUD: Detta budskap gäller fursten i Jerusalem och alla dem av Israels hus som är i staden.


text:
<pb/>Säg: Jag är ett tecken för er. Såsom jag har gjort, så ska det gå dem. De ska vandra bort i landsflykt och fångenskap.


text:
<f>ⓜ</f> Fursten som de har i­bla­­­n­d sig ska lyfta upp sin börda på axeln och dra ut i mörkret. Man ska göra en öppning i väggen och ta sig ut genom den. Fursten ska täcka över sitt ansikte så att han inte ser<f>[32]</f> landet.


text:
<f>ⓝ</f> Jag ska breda ut mitt nät över honom, och han ska bli fångad i min snara. Jag ska föra honom till Babel i kaldeernas land, som han dock inte ska se, och där ska han dö.


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Alla som är omkring honom för att hjälpa honom och alla hans ­trupper ska jag skingra för vinden, och jag ska låta svärdet dra ut efter dem.


text:
De ska inse att jag är HERREN när jag skingrar dem bland folken och sprider ut dem i främmande länder.


text:
<f>ⓟ</f> Men några få av dem ska jag låta bli kvar efter svärd, svält och pest, för att de ska kunna berätta om alla de avskyvärda ting de gjort för de folk som de kommer till. Då ska de inse att jag är HERREN.”


text:
<f>ⓡ</f> Säg till folket i landet: Så säger Herren GUD om Jerusalems invånare i Israels land: De ska äta sitt bröd med oro och dricka sitt vatten med skräck. Landet ska bli plundrat på allt som finns där på grund av våldet från alla som bor där.


text:
De städer som är bebodda ska läggas öde och landet ska bli en ödemark. Ni ska då inse att jag är HERREN.”


text:
<f>ⓢ</f> ”Män­niskobarn, vad är det för ett ordspråk ni har i Israels land som lyder: Tiden går och det blir ingenting av alla profetsynerna?


text:
<f>ⓣ</f> Säg därför till dem: Så säger Herren GUD: Jag ska göra slut på det ordspråket, så att man inte mer ska använda det i Israel. Tala i stället så till dem: Tiden är nära då alla profetsynerna ska fullbordas.


text:
<f>ⓤ</f> för jag, HERREN, ska tala. Det ord jag talar ska ske, utan dröjsmål. Ja, du upproriska folk, i era dagar ska jag tala ett ord och låta det bli verklighet, säger Herren GUD.”


text:
”Männi­skobarn, se, Israels hus säger: Synen han ser gäller dagar långt borta, han profeterar om avlägsna tider<f>[33]</f>.


text:
Säg därför till dem: Så säger Herren GUD: Inget av det jag har sagt ska dröja längre. Det ord som jag talar ska gå i uppfyllelse, säger Herren GUD.”


text:
<pb/><f>ⓥ</f> ”Människobarn, profetera mot Israels profeter som profeterar. Säg till dem som profeterar efter sitt eget hjärta: Hör HERRENS ord!


text:
<f>ⓦ</f> Så säger Herren GUD: Ve över de dåraktiga profeter som följer sin egen ande utan att ha sett något!


text:
<f>ⓧ</f> Ni har inte trätt fram i rämnorna och byggt upp muren omkring Israels hus, så att det kan bestå i striden på HERRENS dag.


text:
<f>ⓨ</f> De har haft lögnaktiga syner och falska spådomar. De säger: ’Så säger HERREN’. Men HERREN har inte sänt dem, och ändå hoppas de att deras ord ska gå i uppfyllelse.


text:
Var det inte falska syner ni såg och lögnaktiga spådomar ni uttalade när ni sade: ’Så säger HERREN’, fastän jag inte hade talat något sådant?


text:
<pb/>Därför säger Herren GUD så: Efter­som ni talar falskhet och ser lögnaktiga syner är jag emot er, säger Herren GUD.


text:
<f>ⓩ</f> Min hand ska drabba profeterna som ser falska syner och spår lögn. De ska inte få plats i mitt folks församling och inte tas upp i förteckningen över Israels hus och till Israels land ska de inte komma. Ni ska då inse att jag är Herren GUD.


text:
<f>ⓐ</f> Just därför att de leder mitt folk vilse när de säger: ’Allt är väl’, trots att allt inte är väl, och eftersom de, när någon bygger en mur, bestryker den med vit kalk,


text:
<f>ⓑ</f> därför ska du säga till dessa vitkalkare att muren ska falla. Ett slagregn ska komma, och ni hagelstenar, ni ska falla, ja, en stormvind ska bryta lös!


text:
Och se, när muren har fallit, ska man då inte säga till er: Var är nu vitkalkningen som ni strök på?


text:
<pb/>Därför säger Herren GUD så: Jag ska i min vrede låta en stormvind bryta lös, och i min harm låta ett slagregn komma, och i min vrede hagelstenar, så att muren förstörs.


text:
Jag ska riva ner muren som ni vitkalkade och jämna den med marken, så att grunden ligger bar. När den faller, ska ni gå under därinne. Och ni ska inse att jag är HERREN.


text:
Jag ska tömma ut min vrede över muren och över dem som har vitkalkat den, och så ska jag säga till er: Muren finns inte mer och inte heller de som vitkalkat den,


text:
de ­profeter i Israel som ­profeterade om Jeru­salem och såg syner om att allt var väl, fast allt inte var väl, säger Herren GUD.


text:
<pb/>Och du, människobarn, vänd ditt ansikte mot ditt folks döttrar, som profeterar ur sina egna hjärtan. Profetera mot dem och säg:


text:
Så säger Herren GUD: Ve de kvinnor som syr bindlar<f>[34]</f> till alla handleder och gör slöjor till alla huvuden för att snärja själar! Ni vill snärja mitt folks själar men behålla er själva vid liv!


text:
<f>ⓒ</f> För några nävar korn och några bitar bröd vanärar ni mig bland mitt folk, genom att ni dödar människor som inte ska dö och låter människor leva som inte ska leva. Ni ljuger för mitt folk, som gärna lyssnar på lögn.


text:
<pb/>Därför säger Herren GUD så: Se, jag är emot era bindlar som ni snärjer själar med som fåglar, och jag ska slita dem från era armar. Jag ska befria de själar som ni har fångat som fåglar.


text:
Jag ska slita sönder era slöjor och befria mitt folk ur er hand, och de ska inte mer vara ett byte för er. Då ska ni inse att jag är HERREN.


text:
<f>ⓓ</f> Genom era lögner har ni gjort den rättfärdige modlös, honom som jag inte vill bedröva, men ni har styrkt den ogudaktige så att han inte vänder om från sin onda väg och räddar sitt liv.


text:
Därför ska ni inte mer se falska syner och utöva spådom, utan jag ska befria mitt folk ur er hand. Och ni ska inse att jag är HERREN.”


text:
<f>ⓕ</f> ”Människobarn, dessa män har låtit sina eländiga avgudar få insteg i sina hjärtan och har ställt upp framför sig sådant som förleder dem till synd. Skulle jag verkligen låta sådana fråga mig till råds?


text:
Säg därför till dem: Så säger Herren GUD: Var och en av Israels hus som släpper in eländiga avgudar i sitt hjärta och ställer upp framför sig det som förleder honom till synd och sedan kommer till profeten, honom ska jag, HERREN, ge svar efter vad han förtjänar för sina många avgudars skull.


text:
Så ska jag gripa Israels folk i hjärtat, därför att de alla har vikit bort från mig genom sina avgudar.


text:
Säg därför till Israels hus: Så säger Herren GUD: <pb/>Vänd om och vänd er bort från era avgudar, vänd er bort från alla era vidrigheter!


text:
<f>ⓖ</f> För om någon av Israels hus eller av främlingarna som bor i Israel viker bort från mig och ger rum för avgudar i hjärtat och ställer upp framför sig det som förleder till synd, och sedan kommer till profeten för att fråga mig, honom ska jag, HERREN, själv svara.


text:
<f>ⓗ</f> Jag ska vända mitt ansikte mot den mannen och göra honom till ett tecken och till ett ordspråk och utrota honom ur mitt folk. Och ni ska inse att jag är HERREN.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Om profeten är förledd och ger svar, så har jag, HERREN, låtit den profeten bli förledd. Jag ska räcka ut min hand mot honom och utrota honom ur mitt folk Israel.


text:
<f>ⓙ</f> detta för att Israels hus inte mer ska föras vilse och inte mer orena sig med alla sina överträdelser. De ska vara mitt folk, och jag ska vara deras Gud, säger Herren GUD.”


text:
<pb/><f>ⓚ</f> ”Män­niskobarn, om ett land syndade mot mig genom att handla trolöst, då skulle jag räcka ut min hand mot det och skapa brist på bröd och sända svält över det och där utrota både människor och djur.


text:
<f>ⓛ</f> Om då dessa tre män fanns i landet: Noa, Daniel<f>[35]</f> och Job, så skulle de genom sin rättfärdighet bara rädda sina egna liv, säger Herren GUD.


text:
<f>ⓜ</f> Om jag lät vilda djur dra fram genom landet och göra det folktomt och så öde att ingen vågade färdas där för djurens skull,


text:
och dessa tre män fanns där — så sant jag lever, säger Herren GUD, då skulle de inte kunna rädda sina söner eller döttrar. Endast de ­själva skulle räddas, men landet skulle bli öde.


text:
<pb/>Eller om jag lät svärdet drabba det landet, och sade: ’Svärd, far fram genom landet!’, och jag på det sättet utrotade både människor och djur ur det,


text:
så skulle, så sant jag lever, säger Herren GUD, dessa tre män, om de befann sig i landet, varken kunna rädda sina söner eller sina döttrar. Endast de själva skulle räddas.


text:
<f>ⓝ</f> Eller om jag sände pest i det landet och utgöt min vrede i blod över det för att utrota både människor och djur ur det,


text:
och om då Noa, Daniel och Job fanns där, så skulle de, så sant jag lever, säger Herren GUD, varken kunna rädda son eller dotter. De skulle genom sin rättfärdighet rädda endast sina egna liv.


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Därför säger Herren GUD: Hur mycket värre blir det inte, när jag sänder mina fyra svåra straffdomar: svärd, svält, vilddjur och pest över Jerusalem för att där utrota både människor och djur.


text:
<f>ⓟ</f> Men se, några ska räddas och bli kvar, både söner och döttrar, och de ska föras bort. De ska komma hit<f>[36]</f> till er, och när ni får se hur de lever och handlar ska ni finna tröst för den olycka som jag har låtit komma över Jerusalem, ja, för allt som jag har låtit komma över staden.


text:
De ska vara er till tröst, när ni ser hur de lever och handlar. Ni ska då inse att jag inte utan orsak har gjort allt det jag gjort mot Jerusalem, säger Herren GUD.”


text:
<pb/><t>”Människobarn,</t> <t>hur är vinstockens trä</t> <t>bättre än allt annat trä,</t> <t>grenarna på träden i skogen?</t>


text:
<t>Tar man virke av den</t> <t>för att göra något nyttigt?</t> <t>Gör man ens en pinne av den</t> <t>för att hänga upp något på den?</t>


text:
<t><f>ⓡ</f> Nej, man ger den till mat åt elden.</t> <t>När båda dess ändar</t> <t>blivit förtärda av eld</t> <t>och delen däremellan blivit svedd,</t> <t>duger den då till något nyttigt?</t>


text:
<t>Inte ens när den ännu var oskadd</t> <t>kunde man göra något nyttigt</t> <t>av den.</t> <t>Hur mycket mindre kan</t> <t>den användas till något nyttigt</t> <t>när elden förtärt den</t> <t>och bränt den! <pb/></t>


text:
<t>Därför säger Herren GUD:</t> <t>Som jag gör med en vinstock</t> <t>bland skogens träd,</t> <t>när jag ger den till bränsle</t> <t>åt elden,</t> <t>så ska jag göra</t> <t>med Jerusalems invånare.</t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Jag ska vända mitt ansikte</t> <t>mot dem.</t> <t>De har kommit ut ur elden,</t> <t>men elden ska förtära dem.</t> <t>Ni ska inse att jag är HERREN</t> <t>när jag vänder mitt ansikte</t> <t>mot dem.</t>


text:
<t>Jag ska göra landet till en ödemark,</t> <t>därför att de har handlat trolöst,</t> <t>säger Herren GUD.”</t>


text:
och säg: Så säger Herren GUD till Jerusalem: Från Kanaans land kommer du och där är du född. Din far var en amoré och din mor en hetitisk kvinna.<f>[37]</f>


text:
När du föddes skar ingen av din navelsträng, du blev inte tvättad ren med vatten och inte heller ingniden med salt<f>[38]</f> och lindad.


text:
Ingen såg på dig med så mycket medlidande att han ville göra något sådant med dig eller förbarma sig över dig, utan man kastade ut dig<f>[39]</f> på öppna fältet. Så frånstötande var du den dag du föddes.


text:
<pb/>När jag gick förbi där du låg och såg dig sprattla i ditt blod, sade jag till dig där du låg i ditt blod: ”Du ska få leva!” Ja, jag sade till dig där du låg i ditt blod: ”Du ska få leva!”


text:
Jag förökade dig till många tusen, som växterna på marken. Du växte och blev stor och mycket vacker. Dina bröst blev fasta och ditt hår växte, men du var ännu naken och blottad.


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Jag gick förbi där du låg och såg på dig. Och se, din älskogstid var inne. Jag bredde min mantel över dig<f>[40]</f> och täckte över din nakenhet. Jag gav dig mitt trohetslöfte och ingick förbund med dig, säger Herren GUD, och du blev min.


text:
<f>ⓦ</f> Jag klädde på dig brokigt vävda kläder, satte på dig skor av tahasskinn<f>[41]</f> och en huvudbindel av fint linne och en slöja av siden.


text:
Så blev du prydd med guld och silver, och dina kläder var av finaste linne, av siden och broderat tyg. Fint mjöl,<f>[43]</f> honung och olja fick du att äta. Du blev mycket, mycket vacker och nådde en drottnings värdighet.


text:
Ryktet om dig gick ut bland folken för din skönhets skull, för den var fullkomlig genom de härliga prydnader jag hade satt på dig, säger Herren GUD.


text:
<pb/><f>ⓧ</f> Men du förlitade dig på din skönhet och använde din ryktbarhet till omoral. Du slösade din otukt på var och en som gick förbi. De fick allt.


text:
Dina kläder tog du och gjorde av dem brokiga offerhöjder, där du bedrev hor. Något sådant har aldrig före­kommit och ska inte heller mer ske.


text:
<f>ⓨ</f> Du tog dina härliga smycken av mitt guld och silver, som jag hade gett dig och gjorde av dem mansbilder som du bedrev hor med.


text:
Du tog dina brokigt vävda kläder och klädde dem i dessa, och min olja och min rökelse satte du fram för dem.


text:
<f>ⓩ</f> Mitt bröd som jag hade gett dig — det fina mjölet, oljan och honungen som jag gav dig att äta — det satte du fram för dem till en ljuvlig doft. Så var det, säger Herren GUD.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Du tog dina söner och döttrar, som du hade fött åt mig, och offrade dem till mat åt bilderna. <pb/>Var det inte nog att du bedrev hor?


text:
<f>ⓒ</f> Och medan du höll på med sådana vidriga ting och bedrev hor, tänkte du inte på din ungdoms dagar, då du låg naken och blottad och sprattlade i ditt blod.


text:
<f>ⓔ</f> I alla gathörn byggde du höga altaren<f>[46]</f> åt dig, och du lät din skönhet smutsas ner, och du spärrade ut dina ben åt alla som gick förbi. Ja, du bedrev mycket otukt!


text:
<f>ⓕ</f> Du bedrev också hor med egyptierna, dina brunstiga grannar, ja, mycket hor för att väcka min vrede.


text:
<f>ⓖ</f> Men se, då räckte jag ut min hand mot dig och minskade din arvslott och utlämnade dig åt dina fienders vilja, åt filisteernas döttrar, som rodnade över ditt skamliga sätt att leva.


text:
<f>ⓗ</f> Men sedan bedrev du hor med assyrierna, för du kunde inte få nog. Ja, du bedrev hor med dem, men du blev ändå inte tillfredsställd.


text:
<f>ⓘ</f> Du gick med din otukt ända bort till köpmännens land, kaldeernas land, men ändå fick du inte nog.


text:
<pb/>Hur sjukt är inte ditt hjärta, säger Herren GUD, eftersom du gör allt detta, gärningar som bara den fräckaste hora kan göra.


text:
Du uppförde valv åt dig i alla gathörn och höga altaren på varje gata. Men du var olik andra prostituerade eftersom du föraktade betalning.


text:
Åt alla andra prostituerade måste man ge gåvor, men du gav gåvor åt alla dina älskare och mutade dem för att de skulle komma till dig från alla håll och hora med dig.


text:
När du prostituerade dig gjorde du tvärt­emot vad andra kvinnor gör. Ingen sprang efter dig för att begå otukt, och du betalade i stället för att få betalning. Så bakvänt handlade du.


text:
<f>ⓙ</f> Så säger Herren GUD: Eftersom du har varit så frikostig med din liderlighet och blottat din nakenhet när du bedrev hor med dina älskare, och på grund av alla dina vidriga avgudar, åt vilka du gav dina barns blod,


text:
<f>ⓚ</f> ska jag samla alla dina älskare som du har tillfredsställt, alla som du har älskat och alla som du har hatat. Alla dessa ska jag samla mot dig från alla håll och klä av dig naken inför dem, så att de får se hela din nakenhet.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Jag ska döma dig efter den lag som gäller för prostituerade och för dem som spiller blod, och jag ska överlämna dig till vredens och svartsjukans blodshämnd.


text:
Jag ska ge dig i dina älskares hand, och de ska slå ner dina valv och bryta ner dina offer­höjder, slita av dig kläderna och ta ifrån dig dina härliga smycken och låta dig ligga naken och blottad.


text:
<f>ⓜ</f> De ska kalla samman en folkhop mot dig och man ska stena dig och hugga sönder dig med svärd.


text:
<f>ⓝ</f> Dina hus ska de bränna upp i eld och döma dig inför många kvinnors ögon. Så ska jag göra slut på ditt horeri, och du ska inte mer kunna betala dina älskare.


text:
<f>ⓞ</f> Jag ska släcka min vrede på dig, och min svartsjuka ska vika ifrån dig. Jag ska få ro och inte längre vara vred.


text:
<f>ⓟ</f> Eftersom du inte ­tänkte på din ungdoms dagar utan har väckt min vrede med allt detta, ska också jag låta dina gärningar komma över ditt huvud, säger Herren GUD, så att du inte kan lägga ytterligare ondska till alla dina vidrigheter.


text:
Du är din mors dotter, hon som övergav sin man och sina barn. Du är dina systrars syster, de som övergav sina män och sina barn. Er mor var en hetitisk kvinna och er far en amoré.


text:
<f>ⓠ</f> Din äldre syster<f>[47]</f> var Samaria med sina döttrar, hon som bodde norr om dig. Din yngre syster, som bodde söder om dig, var Sodom<f>[48]</f> med sina döttrar.


text:
<f>ⓡ</f> Men du nöjde dig inte med att vandra på deras vägar och att följa deras vidrigheter. Snart gjorde du värre ting än de på alla dina vägar.


text:
<pb/><f>ⓢ</f> Så sant jag lever, säger Herren GUD: Din syster Sodom och hennes döttrar har inte gjort vad du och dina döttrar har gjort.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Se, detta var din syster Sodoms synd: Högmod, överflöd av mat och bekymmerslös säkerhet hade hon och hennes döttrar, men hon hjälpte inte den nödställde och fattige.


text:
<f>ⓤ</f> De blev högfärdiga och gjorde sådant som var vidrigt för mig. Därför försköt jag dem när jag såg det.


text:
<pb/><f>ⓥ</f> Samaria har inte heller syndat hälften så mycket som du. Du har gjort så många fler vidrigheter än dina systrar, att du genom dina avskyvärda handlingar har fått dem att verka rättfärdiga.


text:
Därför ska du också bära din skam, du som har gett dina systrar en ursäkt. För genom att du har begått ännu fler vidriga synder än de, framstår de nu som rättfärdiga i jämförelse med dig. Skäms därför och bär din skam eftersom du fått dina systrar att verka rättfärdiga.


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Men jag ska göra slut på deras fångenskap, Sodoms med hennes döttrars fångenskap och Samarias med hennes döttrars fångenskap. Dina fångars fångenskap ska jag också göra slut på mitt ibland dem,


text:
Dina systrar, Sodom och hennes döttrar och Samaria och hennes döttrar, ska åter bli vad de förr var. Även du själv och dina döttrar ska åter bli vad ni förr var.


text:
<f>ⓧ</f> Det var innan din egen ondska blev uppenbarad, så som när du blev hånad av Arams döttrar<f>[49]</f> och alla däromkring och av filisteernas döttrar, som föraktade dig på alla sidor.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> För så säger Herren GUD: Jag ska göra med dig efter dina gärningar, du som föraktat eden och brutit förbundet.


text:
<f>ⓩ</f> Men jag ska komma ihåg mitt förbund med dig i din ungdoms dagar och upprätta med dig ett evigt förbund.


text:
<f>ⓐ</f> Då ska du komma ihåg vad du har gjort och skämmas, när du får ta emot dina systrar, både de äldre och de yngre. Jag ska ge dem till döttrar åt dig, men inte på grund av ditt förbund.


text:
<f>ⓑ</f> Då ska du minnas det och skämmas så att du av skam inte mer öppnar din mun, när jag förlåter dig allt som du har gjort, säger Herren GUD.”


text:
<f>ⓒ</f> Så säger Herren GUD: <pb/><t>En stor örn med stora vingar</t> <t>och långa vingpennor</t> <t>och täckt med brokiga fjädrar</t> <t>kom till Libanon</t> <t>och tog bort toppen på cedern.</t>


text:
<t>Han bröt av dess översta gren</t> <t>och förde den</t> <t>till köpmännens land</t> <t>och satte den i en handelsstad.</t>


text:
<t>Han tog en planta</t> <t>som växte i landet,</t> <t>och planterade den i fruktbar jord.</t> <t>Han förde den till mycket vatten</t> <t>och satte den som ett pilträd där.</t>


text:
<t>Den växte upp och blev en vinstock</t> <t>med många grenar,</t> <t>men med låg stam</t> <t>för att dess rankor</t> <t>skulle vända sig till honom</t> <t>och dess rötter vara under honom.</t> <t>Den blev en vinstock</t> <t>som bar grenar och sköt skott. <pb/></t>


text:
<t>Men det fanns också en annan</t> <t>stor örn med stora vingar</t> <t>och många fjädrar.</t> <t>Och se, vinstocken sköt</t> <t>längtansfullt ut</t> <t>sina rötter till den.</t> <t>Och från platsen</t> <t>där den var planterad</t> <t>sträckte den sina rankor</t> <t>mot honom,</t> <t>för att han skulle vattna den.</t>


text:
<t>Den var planterad i god jord</t> <t>vid mycket vatten,</t> <t>för att den skulle få grenar</t> <t>och bära frukt</t> <t>och bli en utsökt vinstock. <pb/></t>


text:
<t>Säg: Så säger Herren GUD:</t> <t>Kan det gå väl</t> <t>för den vinstocken?</t> <t>Ska han inte rycka upp rötterna</t> <t>och riva av frukten,</t> <t>så att den torkar</t> <t>och alla de spirande bladen</t> <t>vissnar?</t> <t>Det behövs inte stor kraft</t> <t>eller mycket folk</t> <t>för att rycka upp den</t> <t>med rötterna.</t>


text:
<t>Visst står den fast planterad,</t> <t>men kan det sluta väl för den?</t> <t>När östanvinden når den,</t> <t>ska den då inte helt torka bort?</t> <t>På den plats där den vuxit upp</t> <t>ska den torka bort.”</t>


text:
<pb/><t><f>ⓓ</f> ”Säg nu till det upproriska släktet:</t> <t>Förstår ni inte</t> <t>vad detta betyder?</t> <t>Säg dem: Se, Babels kung</t> <t>kom till Jerusalem</t> <t>och tog kungen<f>[50]</f> och furstarna</t> <t>och förde dem med sig till Babel.</t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Sedan tog han en ättling<f>[51]</f></t> <t>av kungahuset</t> <t>och slöt förbund med honom</t> <t>och lät honom avlägga ed<f>[52]</f>.</t> <t>Men de mäktiga i landet</t> <t>förde han med sig bort,</t>


text:
<t>så att riket skulle vara obetydligt</t> <t>och inte kunna resa sig</t> <t>utan hålla förbundet med honom,</t> <t>om det skulle bestå.</t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Men han avföll från honom</t> <t>och skickade sina sändebud</t> <t>till Egypten,</t> <t>för att man där skulle ge honom</t> <t>hästar och mycket folk.</t> <t>Kan det gå väl för honom?</t> <t>Kan han komma undan?</t> <t>Kan den som bryter förbund</t> <t>komma undan?</t>


text:
<pb/>Så sant jag lever, säger Herren GUD: Han ska dö i Babel där den kung bor som gjorde honom till kung, för han föraktade eden han gett honom och bröt förbundet han slutit med honom.


text:
<f>ⓖ</f> Inte heller ska farao med stor här och mycket folk hjälpa honom i kriget, när man kastar upp en vall och bygger en belägringsmur till undergång för många människor.


text:
Han föraktade eden och bröt förbundet och gjorde allt detta, fastän han hade gett sitt löfte. Han ska inte komma undan.


text:
<pb/>Därför säger Herren GUD: <pb/><t>Så sant jag lever,</t> <t>jag ska låta min ed</t> <t>som han har föraktat</t> <t>och mitt förbund som han har brutit</t> <t>komma över hans huvud.</t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Jag ska breda ut mitt nät</t> <t>över honom,</t> <t>och han ska fångas i min snara.</t> <t>Jag ska föra honom till Babel</t> <t>och döma honom där</t> <t>för den otrohet</t> <t>som han har begått mot mig.</t>


text:
<t>Alla hans flyktingar</t> <t>och alla hans skaror</t> <t>ska falla för svärd,</t> <t>och de som räddas</t> <t>ska spridas för vinden.</t> <t>Och ni ska inse att</t> <t>jag, HERREN, har talat.</t>


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Så säger Herren GUD: <pb/><t>Jag ska själv ta en kvist</t> <t>från den höga cederns topp<f>[53]</f></t> <t>och plantera den.</t> <t>Av dess översta grenar</t> <t>ska jag bryta av en späd kvist</t> <t>och själv plantera den</t> <t>på ett högt och brant berg.</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> På Israels höga berg</t> <t>ska jag plantera den,</t> <t>och den ska få grenar och bära frukt</t> <t>och bli en utsökt ceder.</t> <t>Alla slags fåglar ska bo under den</t> <t>och finna skugga</t> <t>under grenarna.</t>


text:
<t><f>ⓚ</f> Alla markens träd ska förstå</t> <t>att jag, HERREN,</t> <t>har böjt ner det höga trädet</t> <t>och upphöjt det låga trädet,</t> <t>och låtit det friska trädet torka</t> <t>och det torra trädet grönska.</t> <t>Jag, HERREN, har talat</t> <t>och ska göra det.”</t>


text:
<pb/><f>ⓛ</f> ”Vad menar ni med att bruka detta ordspråk om Israels land: <pb/><t>Fäderna har ätit sura druvor,</t> <t>och barnens tänder blir ömma?</t>


text:
<pb/>Så sant jag lever, säger Herren GUD, ni ska inte längre ha orsak att använda detta ordspråk i Israel.


text:
<f>ⓜ</f> Se, varje levande själ tillhör mig, fadern såväl som sonen. De är mina. Den som syndar ska dö.


text:
<f>ⓝ</f> om han inte håller offermåltid på bergen och inte lyfter sin blick till Israels hus avgudar, om han inte kränker sin nästas hustru eller kommer vid en kvinna som har sin månadsblödning,


text:
<f>ⓞ</f> om han inte förtrycker någon utan ger tillbaka den pant han har fått för skuld, om han inte rånar någon utan ger sitt bröd åt den hungrige och klär den nakne,


text:
<f>ⓟ</f> om han inte ockrar eller tar oskälig ränta utan håller sin hand borta från allt som är orätt och fäller rätta domar mellan människor,


text:
om han lever efter mina stadgar och håller mina föreskrifter, så att han gör det som är rätt och gott, då är han rättfärdig och ska förvisso få leva, säger Herren GUD.


text:
<pb/>Men om han får en son som blir en våldsman som spiller blod eller gör något av detta mot en broder


text:
<f>ⓠ</f> som han själv inte gjorde, ja, till och med håller offermåltid på bergen, kränker sin nästas hustru,


text:
förtrycker den behövande och den fattige, rånar, inte ger tillbaka pant, lyfter blicken till avgudar, begår vidriga ting,


text:
<f>ⓡ</f> ockrar och tar oskälig ränta — skulle en sådan få leva? Han ska inte få leva. Han har gjort allt detta vidriga, därför ska han förvisso dö. Hans blod ska komma över honom.


text:
<pb/>Men om han får en son som ser alla de synder hans far begår, och fast han ser dem inte handlar på samma sätt:


text:
Han håller inte offermåltid på bergen, han lyfter inte blicken till Israels hus avgudar, han kränker inte sin nästas hustru,


text:
han förtrycker inte någon, han kräver inte pant, han rånar inte utan ger sitt bröd åt den hungrige och klär den nakne,


text:
han förgriper sig inte på den behövande, ockrar inte och tar inte oskälig ränta utan lever efter mina föreskrifter och vandrar efter mina stadgar — då ska han inte dö genom sin fars missgärning utan ska förvisso få leva.


text:
Hans far däremot, som begick våldsgärningar och rövade från sin broder och gjorde sådant bland sina släktingar som inte var gott, se, han ska dö i sin missgärning.


text:
<pb/>Men ni frågar: ’Varför ska inte sonen bära på sin fars missgärning?’ Sonen har gjort det som är rätt och rättfärdigt. Han har hållit alla mina stadgar och följt dem, och därför ska han förvisso få leva.


text:
<f>ⓢ</f> Den som syndar ska dö. En son ska inte bära sin fars missgärning, och en far ska inte bära sin sons missgärning. Den rättfärdiges rättfärdighet ska vara hans egen, och den ogudaktiges ogudaktighet ska vara hans egen.


text:
<pb/>Men om den ogudaktige vänder om från alla de synder som han har begått och håller alla mina stadgar och gör det som är rätt och rättfärdigt, då ska han förvisso leva och inte dö.


text:
Ingen av de överträdelser han har begått ska då tillräknas honom. Genom den rättfärdighet han har visat ska han få leva.


text:
<f>ⓣ</f> Skulle jag finna någon glädje i den ogudaktiges död? säger Herren GUD. Nej, jag vill att han vänder om från sin väg och får leva.


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Men när den rättfärdige vänder om från sin rättfärdighet och handlar orätt och gör samma vidriga gärningar som den ogudaktige, skulle han då få leva? Ingen av de rättfärdiga gärningar som han har gjort ska då bli ihågkommen. Genom den trolöshet som han har begått och genom den synd han har gjort ska han dö.


text:
<pb/><f>ⓥ</f> Ändå säger ni: ’Herrens väg är inte rätt.’ Hör då, ni av Israels hus: Är inte min väg rätt? Är det inte era vägar som inte är rätta?


text:
När den rättfärdige vänder om från sin rättfärdighet och gör det som är orätt, så dör han på grund av det. Genom det orätta han har gjort ska han dö.


text:
Men när den ogudaktige vänder om från sin ogudaktighet och gör det som är rätt och rättfärdigt, ska hans liv bli bevarat.


text:
Därför att han kom till insikt och vände om från alla de överträdelser han hade gjort, ska han förvisso leva och inte dö.


text:
Ändå säger Israels hus: ’Herrens väg är inte rätt!’ Är inte mina vägar rätta, ni av Israels hus? Är det inte era vägar som inte är rätta?


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Därför ska jag döma er, var och en efter hans gärningar, ni av Israels hus, säger Herren GUD. Vänd om och vänd er bort från alla era överträdelser för att er missgärning inte ska få er på fall.


text:
<f>ⓧ</f> Kasta bort ifrån er alla de överträdelser genom vilka ni har syndat och skaffa er ett nytt hjärta och en ny ande. Ni vill väl inte dö, ni av Israels hus?


text:
<f>ⓨ</f> och säg: <pb/><t>Vilken lejoninna var inte din mor!</t> <t>Hon låg bland lejon,<f>[54]</f></t> <t>hon födde upp sina ungar</t> <t>bland unga lejon.</t>


text:
<t><f>ⓩ</f> En av sina ungar<f>[55]</f> födde hon upp</t> <t>till ett kraftigt lejon.</t> <t>Han lärde sig ta rov,</t> <t>han åt människor.</t>


text:
<t><f>ⓐ</f> Men hednafolken fick höra</t> <t>om honom.</t> <t>Han blev fångad i deras grop,</t> <t>och de förde honom</t> <t>med krok i nosen</t> <t>till Egyptens land.</t>


text:
<t><f>ⓑ</f> När lejoninnan såg</t> <t>att hon fick vänta förgäves,</t> <t>att hennes hopp blev om intet,</t> <t>tog hon en annan av sina ungar<f>[56]</f></t> <t>och gjorde honom till</t> <t>ett kraftigt lejon.</t>


text:
<t>Han gick omkring bland lejonen,</t> <t>ja, han blev ett kraftigt lejon.</t> <t>Han lärde sig ta rov</t> <t>och att äta människor.</t>


text:
<t>Han kränkte deras änkor</t> <t>och ödelade deras städer.</t> <t>Landet och allt som fanns där</t> <t>greps av förfäran</t> <t>vid ljudet av hans rytande. <pb/></t>


text:
<t>Då kom folken upp mot honom</t> <t>från länderna runt omkring.</t> <t>De bredde ut sitt nät över honom,</t> <t>och han blev fångad</t> <t>i deras grop.</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Sedan satte de honom i en bur,</t> <t>med krok i nosen<f>[57]</f>,</t> <t>och förde honom till Babels kung</t> <t>och satte honom i säkert förvar,</t> <t>för att hans röst inte mer</t> <t>skulle höras bort till Israels berg. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Din mor är som en vinstock</t> <t>i din vingård,<f>[58]</f></t> <t>planterad vid vatten,</t> <t>fruktbar och rik på skott,</t> <t>för där fanns mycket vatten.</t>


text:
<t>Den fick starka grenar,</t> <t>användbara till härskarspiror,</t> <t>och stammen växte hög,</t> <t>omgiven av lövverk,</t> <t>så att den syntes</t> <t>genom sin ståtliga växt</t> <t>och sin rikedom på rankor.</t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Men den blev uppryckt i vrede</t> <t>och kastad till marken,</t> <t>östanvinden förtorkade</t> <t>dess frukt.</t> <t>De starka grenarna</t> <t>bröts av och vissnade,</t> <t>och elden förtärde dem.</t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Eld har gått ut från</t> <t>en av de yppersta grenarna</t> <t>och har förtärt frukten.</t> <t>Ingen stark gren finns kvar,</t> <t>ingen härskarspira!</t> <pb/>Detta är en sorgesång, och den ska användas som sorgesång.<f>[59]</f>


text:
<pb/>  <f>ⓖ</f> I det sjunde året, på tionde dagen i den femte månaden<f>[60]</f> kom några av de äldste i Israel för att fråga HERREN, och de satte sig ner framför mig.


text:
<pb/>”Människobarn, tala med de äldste i Israel och säg till dem: Så säger Herren GUD: Har ni kommit för att fråga mig? Så sant jag lever, jag låter mig inte rådfrågas av er, säger Herren GUD.


text:
<f>ⓗ</f> Men vill du döma dem, ja, vill du döma dem, du människobarn, låt dem då förstå deras fäders avskyvärda handlingar


text:
<f>ⓘ</f> och säg till dem: Så säger Herren GUD: Den dag jag utvalde Israel lyfte jag min hand till ed inför Jakobs avkomlingar och gjorde mig känd för dem i Egyptens land. Jag lyfte min hand inför dem och sade: Jag är HERREN er Gud.


text:
<f>ⓙ</f> På den dagen lovade jag dem med upplyft hand att föra dem ut ur Egyptens land, till det land som jag hade utsett åt dem, ett land som flödar av mjölk och honung, det härligaste av alla länder.


text:
<f>ⓚ</f> Jag sade till dem: Var och en av er ska kasta bort de vidriga ting som era ögon fäst sig vid, och ingen får orena sig med Egyptens avgudar. Jag är HERREN er Gud.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Men de var upproriska mot mig och ville inte lyssna på mig. De kastade inte bort de vidriga ting som deras ögon fäst sig vid, och de övergav inte Egyptens avgudar. Då tänkte jag ösa min vrede över dem och släcka min harm på dem, mitt i Egypten.


text:
Men det jag gjorde skedde för mitt namns skull, för att det inte skulle bli vanärat inför de folk som de levde bland. I deras åsyn hade jag gjort mig känd för dem då jag förde dem ut ur Egypten.


text:
<f>ⓜ</f> Jag gav dem mina stadgar och kungjorde för dem mina föreskrifter. Den män­niska som följer dem ska också leva genom dem.


text:
<f>ⓝ</f> Jag gav dem också mina sabbater som ett tecken mellan mig och dem, för att de skulle inse att jag är HERREN som helgar dem.


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Men Israels hus var upproriskt mot mig i öknen. De följde inte mina stadgar utan föraktade mina föreskrifter, trots att den människa som handlar efter dem ska leva genom dem. De vanhelgade svårt mina sabbater. Då tänkte jag ösa min vrede över dem i öknen för att förgöra dem.


text:
<f>ⓟ</f> Men det jag gjorde skedde för mitt namns skull, för att det inte skulle bli van­ärat inför de folk som sett mig föra ut dem.


text:
<f>ⓠ</f> Jag lyfte också min hand inför dem i öknen och svor att jag inte skulle låta dem komma in i det land som jag hade gett dem, ett land som flödar av mjölk och honung, det härligaste av alla länder.


text:
Jag gjorde det därför att de föraktade mina föreskrifter och inte följde mina stadgar utan vanhelgade mina sabbater, för i sina hjärtan följde de sina avgudar.


text:
<pb/>Jag sade till deras barn i öknen: Ni ska inte vandra efter era fäders stadgar och inte rätta er efter deras föreskrifter och inte heller orena er med deras avgudar.


text:
<f>ⓡ</f> Jag är HERREN er Gud. <pb/>Vandra efter mina stadgar och håll mina föreskrifter och följ dem.


text:
Håll mina sabbater heliga. Låt dem vara ett tecken mellan mig och er, för att ni ska inse att jag är HERREN er Gud.


text:
<pb/>Men deras barn var upproriska mot mig. De vandrade inte efter mina stadgar och höll inte mina föreskrifter, så att de följde dem, trots att den människa som handlar efter dem ska leva genom dem. De vanhelgade också mina sabbater. Då tänkte jag ösa min vrede över dem och släcka min harm på dem i öknen.


text:
Men jag drog min hand tillbaka och det jag gjorde skedde för mitt namns skull, för att det inte skulle bli vanärat inför de folk som sett hur jag hade fört dem ut.


text:
<f>ⓢ</f> Jag lyfte min hand inför dem i öknen och svor att skingra dem bland folken och sprida ut dem i länderna,


text:
eftersom de inte följde mina föreskrifter utan förakt­ade mina stadgar och vanhelgade mina sabbater och såg längtansfullt efter sina fäders avgudar.


text:
<f>ⓣ</f> Därför gav jag dem också stadgar som inte var goda och föreskrifter som inte kunde ge dem liv.


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Jag lät dem orena sig med sina offergåvor, då de lät allt som öppnade moderlivet gå genom eld, för jag ville slå dem med förfäran så att de skulle inse att jag är HERREN.


text:
<pb/>Tala därför till Israels hus, du människobarn, och säg till dem: Så säger Herren GUD: Era fäder har också hädat mig genom sin trolöshet mot mig.


text:
<f>ⓥ</f> När jag hade låtit dem komma in i det land som jag med upplyft hand hade lovat dem, och de fick se någon hög kulle eller något lummigt träd, offrade de där sina slaktoffer och bar där fram sina offergåvor. Till min vrede lät de där sina offers ljuvliga doft stiga upp, och de utgöt där sina dryckesoffer.


text:
Då sade jag till dem: Vad är det för en offerhöjd<f>[61]</f> som ni går till? Än i dag kallar man det ’offerhöjd’.


text:
<pb/>Säg därför till Israels hus: Så säger Herren GUD: Ska ni orena er på samma sätt som era fäder gjorde och trolöst hålla er till deras vidriga avgudar?


text:
<f>ⓦ</f> Ni orenar er än i dag med alla era avgudar, genom att ni bär fram era offergåvor och låter era barn gå genom eld. Skulle jag då låta mig rådfrågas av er, ni av Israels hus? Nej, så sant jag lever, säger Herren GUD, jag låter mig inte rådfrågas av er.


text:
<f>ⓧ</f> Förvisso ska inte det få ske som har kommit upp i ert sinne när ni tänker: Vi vill bli som hednafolken, som folken i andra länder. Vi vill tjäna trä och sten.


text:
Så sant jag lever, säger Herren GUD, med stark hand och uträckt arm och utgjuten vrede ska jag sannerligen regera över er.


text:
<f>ⓨ</f> Med stark hand och uträckt arm och utgjuten vrede ska jag föra er ut från folken och samla er från de ­länder dit ni skingrats.


text:
<f>ⓩ</f> Jag ska föra er in i folkens öken, och där ska jag gå till rätta med er, ansikte mot ansikte.


text:
Jag ska rensa bort ifrån er dem som är upproriska mot mig och begår överträdelser mot mig. Jag ska föra bort dem ur det land där de nu bor, men in i Israels land ska de inte få komma. Ni ska då inse att jag är HERREN.


text:
<pb/>Men hör nu, ni av Israels hus: Så säger Herren GUD: Gå ni och tjäna var och en av er sina avgudar också i fortsättningen, om ni inte vill lyssna på mig! Men vanhelga inte mer mitt heliga namn med era offergåvor och era avgudar.


text:
För på mitt heliga berg, på Israels höga berg, säger Herren GUD, där ska hela Israels hus tjäna mig, alla som finns i landet. Där ska jag ta emot dem, där ska jag finna behag i era offergåvor och i förstlingen av era gåvor, vad ni än vill helga.


text:
<pb/>Som en ljuvlig doft ska jag ta emot er, när jag för er ut från folken och samlar er från de länder där ni har varit skingrade. Jag ska visa mig helig bland er inför hednafolkens ögon.


text:
Ni ska inse att jag är HERREN, när jag låter er komma in i Israels land, det land som jag med upplyft hand lovade att ge åt era fäder.


text:
<f>ⓐ</f> Där ska ni tänka tillbaka på era vägar och på alla de gärningar som ni orenade er med. Ni ska avsky er själva för allt det onda som ni har gjort.


text:
Ni ska inse att jag är HERREN, när jag handlar så med er för mitt namns skull och inte efter era onda vägar och era skamliga gärningar, ni av Israels hus, säger Herren GUD.”


text:
<f>ⓑ</f> Säg till sydlandets skog: Hör HERRENS ord: Så säger Herren GUD: Jag ska tända en eld i dig, och den ska förtära alla dina träd, både de friska och de torra. Den flammande lågan ska inte kunna släckas, alla ansikten från söder till norr ska bli brända av den.


text:
<pb/>”Människobarn, vänd ditt an­sikte mot Jerusalem och predika mot helgedomarna och profetera mot Israels land.


text:
Säg till Israels land: Så säger HERREN: Se, jag är emot dig och ska dra ut mitt svärd ur skidan och utrota både rättfärdiga och ogudaktiga hos dig.


text:
Eftersom jag ska utrota både rättfärdiga och ogudaktiga hos dig, ska mitt svärd fara ut ur skidan och vända sig mot allt levande från söder till norr.


text:
Alla ska veta att jag, HERREN, har dragit ut mitt svärd ur skidan. Det ska inte sättas tillbaka igen.


text:
Men du, män­niskobarn, ska sucka så att dina höfter brister. Under bitter smärta ska du sucka inför deras ögon.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> När de frågar dig: Varför suckar du?, ska du svara: På grund av ett budskap som har kommit. Alla hjärtan ska förfäras och alla händer sjunka ner. Alla ska tappa modet och alla knän bli som vatten. Se, det kommer, ja, det ska ske! säger Herren GUD.”


text:
”Män­niskobarn, profetera och säg: Så säger HERREN. Säg: <pb/><t>Ett svärd, ett svärd har slipats</t> <t>och rengjorts.</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Det har slipats för att slakta.</t> <t>Det har rengjorts för att blixtra.</t> <t>Eller ska vi glädja oss?</t> <t>Min sons spira<f>[63]</f> föraktar allt</t> <t>som är av trä.</t>


text:
<t>Han har lämnat det till polering,</t> <t>till att gripas med handen.</t> <t>Svärdet har slipats,</t> <t>det har rengjorts</t> <t>för att sättas i en dråpares hand. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Ropa och jämra dig,</t> <t>du människobarn,</t> <t>för det drabbar mitt folk,</t> <t>det drabbar alla Israels furstar.</t> <t>Tillsammans med mitt folk</t> <t>offras de åt svärdet,</t> <t>slå dig därför för ditt bröst.</t>


text:
<t>Se, prövning kommer,</t> <t>och vem drabbas</t> <t>om inte den föraktande spiran?<f>[64]</f></t> <t>Den ska inte bestå,</t> <t>säger Herren GUD. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Men du människobarn,</t> <t>profetera och slå ihop</t> <t>dina händer.</t> <t>Låt svärdet slå två gånger, ja, tre,</t> <t>ett svärd som dödar.</t> <t>Det är ett svärd</t> <t>som fäller den störste,</t> <t>som angriper dem från alla håll.</t>


text:
<t>För att deras hjärtan</t> <t>ska smälta av ångest</t> <t>och många falla,</t> <t>sätter jag i deras portar</t> <t>svärdet som hugger ner.</t> <t>O, det är gjort för att</t> <t>flamma som en blixt,</t> <t>det är draget för att slakta!</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Också jag ska slå ihop mina händer</t> <t>och släcka min vrede.</t> <t>Jag, HERREN, har talat.”</t>


text:
”Männi­skobarn, märk ut åt dig två vägar där den babyloniske kungens svärd kan gå fram. Låt båda gå ut från ett och samma land<f>[65]</f>. Gör en vägvisare och sätt ut den på den plats där vägen till staden börjar.


text:
Märk ut den väg där svärdet ska gå, dels till Rabba i Ammons land, dels till Juda med det befästa Jerusalem.


text:
<pb/>För Babels kung står redan vid vägskälet där de båda vägarna börjar för att bli spådd. Han skakar pilarna, han rådfrågar sina husgudar, han ser på levern.


text:
I sin högra hand får han då lotten ’Jerusalem’. Där ska han sätta upp murbräckor, öppna sin mun till stridsrop, höja sin röst till härskri, sätta upp murbräckor mot portarna, kasta upp en vall och bygga en belägringsmur.


text:
Men detta tycks dem vara en falsk spådom. De har ju svurit eder. Men han ska påminna dem om deras missgärning och ta dem till fånga.


text:
<pb/>Därför säger Herren GUD så: Efter­som ni väcker upp minnet av er missgärning, så att era överträdelser har blivit uppenbara och er synd visar sig i allt ni gör, eftersom minnet av er har blivit uppväckt, därför ska ni komma att gripas med våld.


text:
<pb/>Och du dödligt sårade, ogudaktige furste över Israel<f>[66]</f>, din dag kommer då din missgärning har nått sin gräns.


text:
Så säger Herren GUD: Ta av dig huvudbindeln, lyft av dig kronan! Inget ska förbli som det är. Det som är lågt ska upphöjas, och det som är högt ska förödmjukas.


text:
<f>ⓗ</f> Ruin, ruin, jag ska göra det till en ruin. Det ska inte vara någonting, förrän han som det rätteligen tillhör<f>[67]</f> kommer. Honom ska jag ge det.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Människobarn, profetera och säg: Så säger Herren GUD om ammoniterna och om deras hånfulla ord: <pb/><t>Ett svärd, ett svärd är draget,</t> <t>slipat för att slakta,</t> <t>för att förgöra, för att blixtra.</t>


text:
<t>De har sett</t> <t>falska profetsyner om dig,</t> <t>de har spått lögner om dig,</t> <t>men du ska sättas</t> <t>på de slagnas halsar,</t> <t>på ogudaktiga vilkas dag</t> <t>har kommit,</t> <t>tiden då missgärningen</t> <t>har nått sin gräns.</t>


text:
<t>Stick svärdet i skidan igen.</t> <t>På den plats där du skapats,</t> <t>i det land du härstammar från</t> <t>ska jag döma dig.</t>


text:
<t>Jag ska ösa min vrede över dig</t> <t>och blåsa min harms eld mot dig.</t> <t>Jag ska överlämna dig</t> <t>åt vilda människor</t> <t>som är mästare på att fördärva.</t>


text:
<pb/>Du ska bli till mat åt elden, <pb/><t>ditt blod ska flyta i landet.</t> <t>Ingen ska mer tänka på dig,</t> <t>för jag, HERREN, har talat.”</t>


text:
<pb/><f>ⓙ</f> ”Män­niskobarn, vill du döma, vill du döma blodstaden? Ställ henne då inför alla hennes vidrigheter!


text:
<f>ⓚ</f> Säg: Så säger Herren GUD: O stad, du som spiller dina invånares blod så att din stund måste komma, du som gör avgudar åt dig för att orena dig.


text:
<f>ⓛ</f> Genom det blod du har spillt har du dragit på dig skuld, och genom de avgudar du har gjort har du orenat dig. Så har du påskyndat dina dagars slut och nu kommit till slutet av dina år. Därför ska jag låta dig bli till hån för hednafolken och till åtlöje för alla länder.


text:
<f>ⓜ</f> Hos dig föraktar man sin far och mor, och mot främlingen utövar man våld. Den faderlöse och änkan förtrycker man.


text:
<f>ⓞ</f> Falska angivare finns hos dig, villiga att spilla blod. På bergen håller man offermåltider, och man begår skamliga ting hos dig.


text:
<f>ⓟ</f> Man blottar sin fars kön hos dig, och man kränker kvinnan hos dig när hon har sin månadsblödning.


text:
<f>ⓠ</f> Man begår avskyvärda ting med sin nästas hustru, och man orenar sin sonhust­ru. Andra kränker sin syster, sin fars dotter.


text:
För mutor är man hos dig beredd att spilla blod. Du ockrar och tar oskälig ränta och plundrar din nästa med våld, och du glömmer mig, säger Herren GUD.


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Men se, jag slår ihop mina händer i vrede över de oärliga vinster du skaffar dig och över de blodsdåd som sker hos dig.


text:
Menar du att ditt mod kan hållas uppe eller att dina händer är starka nog, när tiden kommer då jag griper in mot dig? Jag, HERREN, har talat och jag fullbordar det också.


text:
Jag ska skingra dig bland hednafolken och sprida ut dig i länderna. Så ska jag rensa bort all din orenhet ifrån dig.


text:
Du ska bli vanärad<f>[68]</f> inför folken genom din egen skuld. Och du ska inse att jag är HERREN.”


text:
<f>ⓢ</f> ”Män­niskobarn, Israels hus har för mig blivit slagg. De är allesammans koppar, tenn, järn och bly i smältugnen. Silverslagg har de blivit.


text:
<pb/>Därför säger Herren GUD så: Eftersom ni alla har blivit slagg, ska jag samla ihop er mitt i Jerusalem.


text:
Som man samlar ihop silver, koppar, järn, bly och tenn mitt i ugnen och där blåser upp eld under det och smälter det, så ska jag samla ihop er i min vrede och harm och lägga er i ugnen och smälta er.


text:
Som silver smälts i ugnen så ska ni smältas i den. Och ni ska inse att jag, HERREN, öser min vrede över er.”


text:
”Män­niskobarn, säg till dem: Du är ett land som inte har renats och inte har sköljts av regn på vredens dag.


text:
<f>ⓣ</f> De profeter som finns där har sammansvurit sig och blivit som rytande, rovgiriga lejon. De slukar människor, de roffar åt sig gods och dyrbarheter och gör många till änkor i landet.


text:
<f>ⓤ</f> Prästerna kränker min lag och vanhelgar mina heliga ting. De skiljer inte mellan heligt och oheligt och undervisar inte om skillnaden mellan rent och orent. De blundar för mina sabbater, och så blir jag vanhelgad mitt ibland dem.


text:
<pb/>Furstarna i mitt folk är som rovgiriga vargar. De spiller blod och förgör människor för att skaffa sig oärlig vinst.


text:
<f>ⓥ</f> De profeter de har tjänar dem som vitkalkare. De ser falska profetsyner åt dem och spår lögnaktiga spådomar åt dem. De säger: Så säger Herren GUD, fastän HERREN inte har talat.


text:
Folket i landet begår våldsgärningar och stjäl. Den nödställde och fattige förtrycker de, och mot främlingen utövar de våld utan lag och rätt.


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Jag sökte bland dem efter någon som skulle bygga en mur och ställa sig i gapet inför mig till försvar för landet så att jag inte skulle fördärva det. Men jag fann ingen.


text:
Därför öser jag min vrede över dem och gör slut på dem med min harms eld. Deras gärningar ska jag låta komma över deras huvuden, säger Herren GUD.”


text:
<f>ⓧ</f> De bedrev otukt i Egypten, redan i sin ungdom bedrev de hor. Där kramade man deras bröst och där smektes deras jungfruliga barm.


text:
Den äldre hette Ohola<f>[69]</f> och hennes syster Oholiba<f>[70]</f>. De blev mina och födde söner och döttrar. Namnet Ohola står för Sa­maria och Oholiba för Jerusalem.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Men Ohola begick äktenskapsbrott i stället för att hålla sig till mig. Hon fick begär till sina älskare, grannarna assyrierna.


text:
Hon gav sig som hora åt dem, de främsta av Assurs alla söner, och åt alla dem hon upptändes av begär till. Hon orenade sig med alla deras eländiga avgudar.


text:
Inte heller gav hon upp sin lösaktighet med egyptierna,<f>[71]</f> som hade fått ligga med henne i hennes ungdom och som hade smekt hennes jungfruliga barm och slösat sin otukt på henne.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Därför överlämnade jag henne åt hennes älskare, Assurs söner, som hon var upptänd av begär till.


text:
De klädde av henne naken, förde bort hennes söner och döttrar och dödade henne<f>[72]</f> själv med svärd. Hon blev ett varnande exempel för andra kvinnor, och de verkställde domen över henne.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Men fastän hennes syster Oholiba såg detta, upptändes hon ännu mer av begär och gick ännu längre än systern i sin otukt.


text:
<f>ⓑ</f> Hon fick begär till sina grannar, Assurs söner. De var ju ståthållare och furstar. De kom klädda i präktiga kläder, ryttare till häst, alla vackra unga män.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Men hon drev sin otukt ännu längre. Hon fick se mansbilder inristade i väggen<f>[73]</f>. Man hade ristat in bilder av kaldeer och målat dem röda.


text:
De var framställda med bälten kring sina höfter och med ståtliga huvudbonader, alla lika kämpar, som Babels söner från Kaldeen.<f>[74]</f>


text:
Babels söner kom då till henne för en kärleksstund och orenade henne genom sin otukt. Först sedan hon hade blivit orenad av dem, vände hon sig i avsky bort ifrån dem.


text:
Men när hon så öppet bedrev sin otukt och blottade sin nakenhet, kände jag avsky och vände mig ifrån henne, så som jag hade vänt mig ifrån hennes syster.


text:
<f>ⓓ</f> Ändå drev hon sitt horeri ännu längre. Hon tänkte på sin ungdoms dagar, då hon bedrev otukt i Egyptens land,


text:
<f>ⓔ</f> och hon blev på nytt upptänd av begär till sina älskare där, som hade könsorgan som åsnor och sädesflöde som hingstar.


text:
<f>ⓕ</f> Din håg stod åter till din ungdoms skamlöshet, när egyptierna smekte din barm eftersom du hade så ungdomliga bröst.


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Därför, du Oholiba, säger Herren GUD så: Se, jag ska egga upp dina älskare mot dig, dem som du vänt dig ifrån med avsky. Jag ska låta dem komma över dig från alla sidor,


text:
Babels söner och alla kaldeer, folk från Pekod, Shoa och Koa<f>[75]</f> och alla Assurs söner med dem. De är alla åtråvärda unga män, ståthållare och furstar, kämpar och berömvärda män, alla ryttare till häst.


text:
De ska anfalla dig med vapen, vagnar, hjul och skaror av folk. Rustade med skärmar och sköldar och klädda i hjälmar ska de anfalla dig från alla sidor. Jag ska överlämna domen åt dem, och de ska döma dig efter sina lagar.


text:
Jag ska låta min svartsjuka gå över dig så att de far fram mot dig i vrede. De ska skära av dig näsa<f>[76]</f> och öron, och de som blir kvar av dig ska falla för svärd. De ska föra bort dina söner och döttrar, och vad som blir kvar av dig ska förtäras av eld.


text:
Så ska jag göra slut på din oanständighet och på din otukt i Egyptens land. Du ska inte mer lyfta din blick till dem och inte mer tänka på Egypten.


text:
<pb/>För så säger Herren GUD: Se, jag ska överlämna dig åt dem som du hatar, åt dem som du har vänt dig bort ifrån med avsky.


text:
<f>ⓗ</f> Med hat ska de fara fram mot dig och ta ifrån dig allt du har skaffat dig. De ska lämna dig naken och blottad. Din otuktiga blygd ska bli blottad liksom din skamlöshet och din otukt.


text:
Detta ska man göra med dig därför att du trolöst förenade dig med hednafolk och orenade dig med deras avgudar.


text:
<pb/>Så säger Herren GUD: <pb/><t>Du ska dricka din systers bägare,</t> <t>så djup och så vid som den är,</t> <t>och den ska ge dig hån och förakt.</t> <t>Den rymmer mycket.</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> Du ska bli full av rus och bedrövelse,</t> <t>en fördärvets</t> <t>och förödelsens bägare</t> <t>är din syster Samarias bägare.</t>


text:
<t>Du ska dricka den till sista droppen,</t> <t>även slicka dess skärvor,</t> <t>och du ska riva sönder dina bröst.</t> <t>För jag har talat,</t> <t>säger Herren GUD.</t>


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Därför säger Herren GUD så: Efter­som du har glömt mig och kastat mig bakom din rygg, måste du också bära följderna av din lösaktighet och din otukt.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> HERREN sade till mig: Människo­barn, vill du döma Ohola och Oho­liba? Tala då om för dem vilka vidrigheter de ägnar sig åt.


text:
<f>ⓜ</f> För de har begått äktenskapsbrott och deras händer är fläckade av blod. Med sina eländiga avgudar har de begått äktenskapsbrott. Och barnen som de hade fött åt mig lät de gå igenom eld som mat åt avgudarna.


text:
<f>ⓝ</f> Dessutom gjorde de mig detta: Samma dag som de orenade min helgedom, vanhelgade de också mina sabbater.


text:
<f>ⓞ</f> Samma dag som de slaktade sina barn åt avgudarna, gick de in i min helgedom och vanhelgade den. Sådant har de gjort i mitt hus.


text:
<pb/>De sände också bud efter män som skulle komma fjärran ifrån. Bud­bärare skickades till dem och de kom, och du tvättade dig, sminkade dina ögon och prydde dig med smycken.


text:
Du satt på en härlig bädd med dukat bord framför dig, och där hade du ställt fram min rökelse och min olja.


text:
Sorglöst sorl hördes där­inne, och till de män ur hopen som var där hämtade man också in dryckes-­bröder från öknen. Dessa satte arm­band på kvinnornas armar och prakt­fulla kronor på deras huvuden.


text:
<pb/>Då sade jag om henne som var utsliten genom sina äktenskapsbrott: Nu ska de använda henne som en hora, just henne.


text:
Och de gick in till henne som man går in till en hora. Så gick man in till Ohola och till Oholiba, de lösaktiga kvinnorna.


text:
<f>ⓟ</f> Men rättfärdiga män ska döma dem efter den lag som gäller för horor och sådana som spiller blod, för horor är de, och de har blod på sina händer.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Så säger Herren GUD: Kalla samman en folksamling mot dem och lämna ut dem till misshandel och plundring.


text:
Folksamlingen ska stena dem och hugga dem i stycken med svärd och dräpa deras söner och döttrar och bränna upp deras hus i eld<f>[77]</f>.


text:
Så ska jag göra slut på skamlösheten i landet, och alla kvinnor ska varnas så att de inte ägnar sig åt sådan skamlöshet som ni.


text:
Man ska låta er skamlöshet komma över er, och ni ska få bära på de synder ni begått med era avgudar. Och ni ska inse att jag är Herren GUD.”


text:
<pb/>  HERRENS ord kom till mig i det nionde året, på tionde dagen i den tionde månaden<f>[78]</f>. Han sade:


text:
<f>ⓡ</f> ”Människobarn, skriv upp namnet på denna dag, just denna dag, för Babels kung har just i dag ryckt fram mot Jerusalem.


text:
<f>ⓢ</f> Tala till det upproriska folket i en liknelse. Säg till dem: Så säger Herren GUD: <pb/><t>Sätt på grytan, ja, sätt på den</t> <t>och häll vatten i den.</t>


text:
<t>Lägg köttstyckena i den,</t> <t>alla slags utvalda bitar,</t> <t>lår och bog,</t> <t>och fyll den med utsökta ben.</t>


text:
<t>Du ska ta det bästa av hjorden.</t> <t>Lägg så ved under grytan</t> <t>för att koka benen.</t> <t>Låt den koka kraftigt</t> <t>så att även benen blir kokta. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓣ</f> Därför säger Herren GUD:</t> <t>Ve över blodstaden,</t> <t>den rostiga grytan,</t> <t>som inte kunnat befrias</t> <t>från rost!</t> <t>Ta bort ur den</t> <t>köttstycke efter köttstycke</t> <t>utan att kasta lott om ordningen,</t>


text:
<t><f>ⓤ</f> för hennes blod är ännu kvar</t> <t>därinne.</t> <t>På den kala klippan</t> <t>lät hon det rinna ner.</t> <t>Hon göt inte ut det på marken</t> <t>så att mullen har kunnat dölja det.</t>


text:
<t><f>ⓥ</f> För att vreden skulle ha sin gång</t> <t>och hämnd utkrävas,</t> <t>lät jag det blod hon utgöt</t> <t>komma på kala klippan,</t> <t>där det inte kunde döljas. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓦ</f> Så säger Herren GUD:</t> <t>Ve över blodstaden!</t> <t>Jag ska lägga mer bränsle under den.</t>


text:
<t>Ja, lägg på mer ved,</t> <t>tänd upp eld,</t> <t>låt köttet kokas väl,</t> <t>låt spadet koka in</t> <t>och benen bli brända.</t>


text:
<t>Sätt sedan grytan tom</t> <t>på den glödande kolen</t> <t>tills den blir så upphettad</t> <t>att kopparn glödgas</t> <t>och orenheten smälts bort ur den</t> <t>och rosten försvinner.</t>


text:
<t>Den har gett mig mycket arbete</t> <t>men ändå har all rosten</t> <t>inte gått bort.</t> <t>In i elden med rosten!</t>


text:
<pb/><f>ⓧ</f> Din orenhet är skamlig, och därför att du inte blev ren hur jag än försökte rena dig, ska du nu inte mer bli fri från din orenhet förrän jag har släckt min vrede på dig.


text:
Jag, HERREN, har talat. Det kommer! Jag ska göra det! Jag ska inte släppa efter, inte visa mildhet och inte ångra mig. Efter ditt levnadssätt och dina gärningar ska man döma dig, säger Herren GUD.”


text:
”Män­niskobarn, se, genom plötslig död ska jag ta ifrån dig dina ögons lust, men du ska inte klaga eller gråta eller fälla tårar.


text:
<f>ⓨ</f> I tysthet får du sörja, men du ska inte hålla sorgefest som efter en död. Sätt på dig din huvudbindel och ta skor på dina fötter. Skyl inte ditt skägg och ät inte sorge­bröd.”


text:
<pb/>Nästa morgon talade jag till folket, men på kvällen dog min hustru. Nästa morgon gjorde jag som jag hade blivit befalld.


text:
<f>ⓩ</f> Säg till Israels hus: Så säger Herren GUD: Se, jag ska vanhelga min helgedom, er stolta härlighet, era ögons lust och er själs längtan. Och era söner och döttrar, som ni har tvingats överge, ska falla för svärd.


text:
<f>ⓐ</f> Ni ska behålla huvudbindlarna på era huvuden och skorna på era fötter. Ni ska inte hålla dödsklagan eller gråta utan tyna bort genom era missgärningar och sucka med varandra.


text:
<pb/><f>ⓑ</f> Hesekiel ska vara ett tecken för er. Som han har gjort, ska ni komma att göra. När detta händer, ska ni inse att jag är Herren GUD.


text:
<pb/>Men du människobarn ska veta, att på den dag då jag tar ifrån dem deras värn, deras härliga fröjd, deras ögons lust och deras själs begär, deras söner och döttrar,


text:
<f>ⓓ</f> Den dagen ska din mun öppnas, och du ska tala till flyktingen och inte mer vara stum. Du ska vara ett tecken för dem, och de ska inse att jag är HERREN.”


text:
<f>ⓕ</f> Säg till ammoniterna: Hör Herren GUDS ord! Så säger Herren GUD: <pb/>Eftersom du ropade ’Ha ha!’ mot min helgedom när den blev vanhelgad och mot Israels land när det lades öde och mot Juda hus när det gick i landsflykt,


text:
se, därför ska jag ge dig till österlänningarna, så att de får slå upp sina tältläger och sätta upp sina boningar i dig. De ska äta din frukt och de ska dricka din mjölk.


text:
Jag ska göra Rabba till en betesmark för kameler och ammoniternas land till en lägerplats för fårhjordar, och ni ska inse att jag är HERREN.


text:
<f>ⓖ</f> För så säger Herren GUD: Eftersom du klappar i händerna och stampar med fötterna och med allt det förakt du har i din själ gläder dig över Israels lands olycka,


text:
se, därför ska jag räcka ut min hand mot dig och ge dig till byte åt hednafolken. Jag ska utrota dig från folken och utplåna dig ur länderna. Jag ska förgöra dig, och du ska inse att jag är HERREN.


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Så säger Herren GUD: <pb/>Eftersom Moab och Seir säger: ’Se, det är med Juda hus som med alla andra folk’,


text:
därför ska jag öppna Moabs bergsluttningar så att de blir utan städer, utan sina gränsstäder, landets prydnad: Bet-Hajeshimot, Baal-Meon och Kirjatajim.


text:
Till besittning åt österlänningarna ska jag ge bort dem tillsammans med ammoniterna, så att man inte mer minns ammoniterna bland folken.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Så säger Herren GUD: <pb/>Eftersom Edom har handlat så hämndgirigt mot Juda hus och dragit på sig svår skuld genom sin hämnd,


text:
därför, säger Herren GUD, ska jag räcka ut min hand mot Edom<f>[80]</f> och utrota både människor och djur. Jag ska ödelägga det, och från Teman till Dedan ska de falla för svärd.


text:
Jag ska hämnas på Edom genom mitt folk Israel, och de ska handla med Edom enligt min brinnande vrede. Edom ska så få känna min hämnd, säger Herren GUD.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Så säger Herren GUD: <pb/>Eftersom filisteerna<f>[81]</f> har handlat så hämndgirigt och med förakt i själen velat hämnas och i sin eviga fiendskap velat fördärva,


text:
<f>ⓚ</f> därför säger Herren GUD så: Se, jag ska räcka ut min hand mot filisteerna och utrota kereteerna<f>[82]</f> och förgöra dem som finns kvar i Kustlandet.


text:
Jag ska hämnas stort på dem, när jag straffar dem i min vrede. Och de ska inse att jag är HERREN, när jag låter min hämnd drabba dem.”


text:
<pb/><f>ⓛ</f> ”Människobarn, eftersom Tyrus har sagt om Jerusalem: <pb/><t>’Ha ha! Folkens port har brutits ner.</t> <t>Då vänder man sig till mig,</t> <t>jag blir rik<f>[84]</f> när hon ligger</t> <t>i ruiner.’</t>


text:
<pb/><f>ⓜ</f> Därför säger Herren GUD så: <pb/><t>Se, jag är emot dig, Tyrus.</t> <t>Jag ska få många hednafolk</t> <t>att resa sig mot dig,</t> <t>liksom havet</t> <t>låter sina böljor resa sig.</t>


text:
<t>De ska förstöra Tyrus murar</t> <t>och riva ner hennes torn.</t> <t>Jag ska skrapa bort</t> <t>allt grus från henne</t> <t>och förvandla henne till</t> <t>en kal klippa.</t>


text:
<pb/>En torkplats för fisknät ska hon bli, <pb/><t>mitt ute i havet,</t> <t>för jag har talat,</t> <t>säger Herren GUD.</t> <t>Hon ska bli ett byte för hednafolken.</t>


text:
<pb/>Och hennes döttrar på fastlandet <pb/><t>ska dräpas med svärd.</t> <t>De ska inse att jag är HERREN. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓝ</f> För så säger Herren GUD:</t> <pb/>Se, jag ska låta Nebukadressar,<f>[85]</f> Babels kung, kungarnas kung, norr­ifrån komma över Tyrus med hästar och vagnar och ryttare och med mycket folk.


text:
<pb/><t>Dina döttrar på fastlandet</t> <t>ska han dräpa med svärd.</t> <t>Han ska bygga en belägringsmur<f>[86]</f></t> <t>mot dig,</t> <t>kasta upp en vall mot dig</t> <t>och resa sina sköldar mot dig.</t>


text:
<pb/>Med sin murbräcka ska han <pb/><t>rikta stötar mot dina murar,</t> <t>och dina torn ska han</t> <t>bryta ner med sina vapen.</t>


text:
<pb/>Hans hästar är så många <pb/><t>att dammet från dem</t> <t>ska täcka dig.</t> <t>Vid dånet av hans ryttare</t> <t>och av hans kärror och vagnar</t> <t>ska dina murar skaka</t> <t>när han drar in genom dina portar,</t> <t>så som man drar in</t> <t>i en erövrad stad.</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> Hans hästar ska med sina hovar</t> <t>trampa sönder alla dina gator.</t> <t>Ditt folk ska han döda med svärd,</t> <t>och dina stolta stoder ska störta till marken. <pb/></t>


text:
<t>Man ska röva bort dina skatter</t> <t>och plundra dina handelsvaror.</t> <t>Man ska riva dina murar,</t> <t>och dina vackra hus</t> <t>ska man bryta ner.</t> <t>Stenarna, trävirket och gruset</t> <t>ska kastas i havet.</t>


text:
<pb/><f>ⓟ</f> Jag ska göra slut på <pb/><t>din skräniga sång,</t> <t>dina harpors ljud</t> <t>ska inte höras mer.</t>


text:
<pb/>Ja, jag ska göra dig till en kal klippa, <pb/><t>en torkplats för fisknät</t> <t>ska du bli.</t> <t>Aldrig mer ska du byggas upp igen,</t> <t>för jag, HERREN, har talat,</t> <t>säger Herren GUD.</t>


text:
<pb/>Så säger Herren GUD till Tyrus: Kommer då inte kustländerna att bäva vid dånet av ditt fall, när dina sårade jämrar sig och man begår mord hos dig?


text:
<f>ⓠ</f> Alla furstar vid havet ska stiga ner från sina troner. De ska lägga bort sina mantlar och ta av sig sina broderade kläder. Skräck blir deras klädsel där de sitter på marken. De ska ständigt förfäras och häpna över dig.


text:
<pb/><f>ⓡ</f> De ska stämma upp en sorgesång över dig och säga: <pb/><t>Hur har du inte gått under,</t> <t>du som var bebodd av sjöfolk,</t> <t>du berömda stad,</t> <t>du som var så mäktig på havet,</t> <t>du och dina invånare,</t> <t>du som spred skräck</t> <t>hos alla dina invånare.</t>


text:
<pb/>Nu darrar kustländerna <pb/><t>den dag du faller,</t> <t>och öarna i havet förfäras</t> <t>den dag du går under.</t>


text:
<pb/>För så säger Herren GUD: När jag gör dig till en ödelagd stad, lik städer som ingen bor i, när jag låter havets djup stiga upp över dig så att de väldiga vattnen täcker dig,


text:
<f>ⓢ</f> då störtar jag ner dig till dem som har farit ner i graven, till folk som levde för länge sedan. Likt en plats som sedan länge ligger öde får du ligga där i jordens djup hos dem som har farit ner i graven. Så ska du förbli obebodd medan jag gör härliga ting i de levandes land.


text:
<f>ⓣ</f> Jag ska låta dig få ett fasansfullt slut, och du ska inte mer finnas till. Man ska söka dig men aldrig någonsin finna dig säger Herren GUD.”


text:
<f>ⓥ</f> Säg till Tyrus: <pb/><t>Du som bor vid havets portar</t> <t>och driver handel med folken</t> <t>i många kustländer,</t> <t>så säger Herren GUD:</t> <t>O Tyrus, du säger:</t> <t>Jag är den fullkomliga skönheten.</t>


text:
<pb/>Dina gränser är mitt i havet, <pb/><t>de som byggde dig</t> <t>gjorde din skönhet fullkomlig.</t>


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Av cypress från Senir<f>[87]</f> <pb/><t>gjorde de allt ditt träarbete.</t> <t>De hämtade en ceder från Libanon</t> <t>för att göra en mast åt dig.</t>


text:
<pb/>Av ekar från Bashan <pb/><t>gjorde de dina åror.</t> <t>De prydde ditt däck med elfenben,</t> <t>inlagt i ädelt trä</t> <t>från kitteernas öländer.</t>


text:
<pb/><f>ⓧ</f> Seglet av fint broderat linne <pb/><t>från Egypten</t> <t>hade du som ditt baner.</t> <t>Mörkblått och purpurrött tyg</t> <t>från Elishas<f>[88]</f> öländer</t> <t>hade du till soltält.</t>


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Sidons och Arvads<f>[89]</f> invånare <pb/><t>var roddare åt dig.</t> <t>De vise, som du hade hos dig, Tyrus,</t> <t>dem tog du till sjömän.</t>


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Gebals<f>[90]</f> äldste och dess vise <pb/><t>tjänade dig med att täta</t> <t>dina fogar.</t> <t>Havets alla fartyg</t> <t>med sina besättningar</t> <t>tjänade dig vid din byteshandel.</t>


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Perser, ludeer och puteer<f>[91]</f> <pb/><t>var soldater i din här,</t> <t>ditt krigsfolk.</t> <t>Sköldar och hjälmar</t> <t>hängde de på dig,</t> <t>och dessa gav dig glans.</t>


text:
<pb/>Arvads söner och din här <pb/><t>stod runt omkring</t> <t>på dina murar,</t> <t>och män från Gammad</t> <t>var i dina torn.</t> <t>Sina stora sköldar hängde de upp</t> <t>runt om på dina murar,</t> <t>de gjorde din skönhet fullkomlig.</t>


text:
<pb/>Tarshish<f>[92]</f> var din handelspartner, för du var rik på allt. Du fick silver, järn, tenn och bly i utbyte mot dina varor.


text:
<f>ⓑ</f> Grekland<f>[93]</f>, Tubal och Meshek<f>[94]</f> handlade med dig. Slavar och kopparkärl gav de dig i utbyte.


text:
<pb/>Dedans söner<f>[96]</f> handlade med dig, ja, många kustländer var dina kunder. Elfenben och ebenholts förde de till dig som betalning.


text:
Aram<f>[97]</f> var din handelspartner, för du var rik på konstarbeten. Rubiner, purpurrött tyg, broderade vävnader och fint linne, koraller och rubiner gav de dig som betalning.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Juda och Israels land handlade med dig. Vete från Minnit<f>[98]</f>, bakverk och honung, olja och balsam gav de dig i utbyte för dina varor.


text:
Damaskus var din handelspartner, för du var rik på konstarbeten och allt slags gods. De kom med vin från Helbon och med ull från Sahar.<f>[99]</f>


text:
Dan och Javan gav dig tvinnad tråd som betalning. De gav konstsmitt järn, kassia och kalmus<f>[100]</f> i utbyte mot dina varor.


text:
<f>ⓓ</f> Araberna och Kedars<f>[101]</f> alla furstar tjänade dig med sin handel, med lamm och baggar och bockar drev de handel hos dig.


text:
<pb/>Sabas och Raamas köpmän<f>[102]</f> gjorde affärer med dig. Kryddor av bästa slag och alla slags ädla stenar och guld gav de dig som betalning.


text:
Harran<f>[103]</f>, Kanne och Eden,<f>[104]</f> Sabas köpmän, Assur och Kilmad<f>[105]</f> drev handel med dig.


text:
De gjorde affärer hos dig med vackra kläder, med mörkblå brokigt vävda mantlar, med brokiga täcken, med välslagna, starka rep på din marknad.


text:
<pb/><t>Fartyg från Tarshish for i väg</t> <t>med dina bytesvaror.</t> <t>Så fylldes du med gods</t> <t>och blev mycket ärad,</t> <t>där du låg mitt i havet.</t>


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Ut på vida vattnen <pb/><t>förde de dig,</t> <t>dina roddare.</t> <t>Då kom östanvinden</t> <t>och krossade dig,</t> <t>där du låg mitt i havet.</t>


text:
<t>Ditt gods, dina varor och din handel,</t> <t>dina sjömän och styrmän,</t> <t>de som lagade dina fogar</t> <t>och de som drev din handel,</t> <t>allt krigsfolk som fanns hos dig</t> <t>och allt manskap hos dig,</t> <t>ska sjunka ner i havets djup</t> <t>den dag du faller.</t>


text:
<pb/>Alla som ror med åror <pb/><t>lämnar sina skepp.</t> <t>Sjömän och alla som far</t> <t>på havet stannar i land.</t>


text:
<pb/><f>ⓕ</f> De ropar högt över dig <pb/><t>och klagar bittert,</t> <t>de strör stoft på sina huvuden</t> <t>och rullar sig i aska.</t>


text:
<pb/><f>ⓖ</f> De rakar sig skalliga för din skull <pb/><t>och klär sig i säcktyg,</t> <t>de gråter över dig i bitter sorg,</t> <t>under bitter klagan.</t>


text:
<t>Med jämmer stämmer de upp</t> <t>en sorgesång över dig,</t> <t>klagande sjunger de om dig:</t> <pb/>Vem är som Tyrus, <pb/><t>som bringats till tystnad</t> <t>mitt ute i havet?</t>


text:
<pb/>När dina handelsvaror <pb/><t>sattes i land från havet</t> <t>mättade du många folk.</t> <t>Med din mängd av gods</t> <t>och bytesvaror</t> <t>gjorde du jordens kungar rika.</t>


text:
<pb/>Men nu, när du förlist <pb/><t>och försvunnit från havet</t> <t>ner i vattnets djup,</t> <t>har dina bytesvaror</t> <t>och allt ditt manskap</t> <t>sjunkit med dig.</t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Kustländernas alla invånare</t> <t>häpnar över dig,</t> <t>deras kungar står rysande</t> <t>med förfäran i sina ansikten.</t>


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Köpmännen ute bland folken <pb/><t>visslar hånfullt åt dig.</t> <t>Du har fått ett fasansfullt slut,</t> <t>du ska inte mer finnas till.”</t>


text:
<pb/><f>ⓙ</f> ”Människobarn, säg till fursten i Tyrus<f>[106]</f>: <pb/>Så säger Herren GUD: <pb/><t>Ditt hjärta är högmodigt</t> <t>och du säger: Jag är en gud,</t> <t>jag tronar på en gudatron</t> <t>mitt ute i havet.</t> <t>Ändå är du bara en människa</t> <t>och inte en gud,</t> <t>hur mycket du än i ditt hjärta</t> <t>tycker dig vara en gud.</t>


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Se, du menar dig vara visare <pb/><t>än Daniel<f>[107]</f>,</t> <t>ingen hemlighet är dold för dig.</t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Genom din visdom och ditt förstånd</t> <t>har du blivit rik,</t> <t>guld och silver har du samlat</t> <t>i dina förrådshus.</t>


text:
<t>Genom stor visdom med vilken</t> <t>du drev din handel</t> <t>har du ökat din rikedom,</t> <t>och så har ditt hjärta</t> <t>blivit högmodigt</t> <t>för din rikedoms skull. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓜ</f> se, därför ska jag låta främlingar</t> <t>komma mot dig,</t> <t>de grymmaste folk.</t> <t>De ska dra sina svärd</t> <t>mot din visdoms skönhet</t> <t>och orena din glans.</t>


text:
<t><f>ⓝ</f> De ska störta ner dig i graven,</t> <t>och du ska dö en våldsam död</t> <t>mitt ute i havet.</t>


text:
<pb/>Ska du då säga till <pb/><t>den som dräper dig:</t> <t>’Jag är en gud’,</t> <t>du som är en människa</t> <t>och inte en gud,</t> <t>i händerna på den</t> <t>som genomborrar dig?</t>


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Du ska dö som de oomskurna dör <pb/><t>för främlingars hand.</t> <t>För jag har talat,</t> <t>säger Herren GUD.”</t>


text:
<f>ⓟ</f> ”Män­niskobarn, stäm upp en sorgesång över kungen i Tyrus och säg till honom: <pb/>Så säger Herren GUD: <pb/><t>Du var en mönsterbild</t> <t>av fullkomlighet,</t> <t>full av visdom</t> <t>och fullkomlig i skönhet.</t>


text:
<t><f>ⓠ</f> Du var i Eden, Guds lustgård,</t> <t>höljd i alla slags ädelstenar:</t> <t>karneol, topas och kalcedon,</t> <t>krysolit, onyx och jaspis,</t> <t>safir, granat och smaragd.</t> <t>Med guld var dina tamburiner</t> <t>och flöjter utsmyckade,</t> <t>framställda den dag du skapades.</t>


text:
<t><f>ⓡ</f> Du var en smord,</t> <t>beskyddande kerub<f>[108]</f>,</t> <t>och jag hade satt dig</t> <t>på Guds heliga berg.</t> <t>Där gick du omkring</t> <t>bland gnistrande stenar.</t>


text:
<pb/>Du var fullkomlig <pb/><t>på alla dina vägar</t> <t>från den dag då du skapades</t> <t>till dess att orättfärdighet</t> <t>blev funnen hos dig.</t>


text:
<t>Genom din stora handel</t> <t>fylldes du med våld,</t> <t>och du syndade.</t> <t>Därför drev jag dig bort</t> <t>från Guds berg</t> <t>och förgjorde dig,</t> <t>du beskyddande kerub</t> <t>mitt bland de gnistrande stenarna.</t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Eftersom ditt hjärta var högmodigt</t> <t>på grund av din skönhet,</t> <t>och du fördärvade din visdom</t> <t>på grund av din prakt,</t> <t>kastade jag ner dig till jorden</t> <t>och utlämnade dig åt kungar</t> <t>till att beskådas.</t>


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Genom dina många missgärningar <pb/><t>och din oärliga handel</t> <t>vanhelgade du dina helgedomar.</t> <t>Därför lät jag eld gå ut från dig,</t> <t>och den förtärde dig.</t> <t>Jag gjorde dig till aska på marken</t> <t>inför alla som såg dig.</t>


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Alla som kände dig bland folken <pb/><t>häpnade över dig.</t> <t>Du fick ett fasansfullt slut</t> <t>och du ska inte mer finnas till.”</t>


text:
<f>ⓦ</f> och säg: <pb/>Så säger Herren GUD: <pb/><t>Se, jag ska komma över dig, Sidon,</t> <t>och förhärliga mig i dig.</t> <t>Man ska inse att jag är HERREN,</t> <t>när jag dömer henne</t> <t>och visar mig helig i hennes mitt.</t>


text:
<t>Jag ska sända pest över henne</t> <t>och blod på hennes gator,</t> <t>och inne i henne ska döende män</t> <t>falla för svärd,</t> <t>som ska drabba henne</t> <t>från alla sidor.</t> <t>Och man ska inse att jag är HERREN.</t>


text:
<pb/><f>ⓧ</f> Sedan ska det för Israels hus inte mer finnas någon stickande tagg ­eller något sårande törne bland alla de grannfolk som nu föraktar dem. Och man ska inse att jag är Herren GUD.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Så säger Herren GUD: När jag samlar Israels hus från de folk dit de skingrats, ska jag uppenbara min helighet bland dem inför hednafolkens ögon. Sedan ska de bo i sitt land, det som jag gav åt min tjänare Jakob.


text:
<f>ⓩ</f> De ska bo där i trygghet och bygga hus och plantera vingårdar. Ja, de ska bo i trygghet, när jag dömer alla som bor runt omkring dem och som föraktar dem. Och de ska inse att jag är HERREN deras Gud.”


text:
<pb/>  I det tionde året, på tolfte dagen i den tionde månaden<f>[110]</f> kom HERRENS ord till mig:


text:
<pb/><f>ⓐ</f> ”Människobarn, vänd ditt ansikte mot farao<f>[111]</f>, Egyptens kung, och profetera mot honom och mot hela Egypten.


text:
<f>ⓑ</f> Säg: <pb/>Så säger Herren GUD: <pb/><t>Jag är emot dig, farao,</t> <t>du Egyptens kung,</t> <t>du stora monster<f>[112]</f>,</t> <t>som ligger där i dina strömmar</t> <t>och säger: Nilen är min,</t> <t>jag har själv gjort den.</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Jag ska sätta krokar i dina käftar</t> <t>och låta fiskarna i dina strömmar</t> <t>fastna i dina fjäll.</t> <t>Så ska jag dra upp dig<f>[113]</f></t> <t>ur dina strömmar</t> <t>med alla fiskar som hänger fast</t> <t>vid dina fjäll.</t>


text:
<pb/><f>ⓓ</f> Jag ska kasta dig ut i öknen <pb/><t>med alla fiskarna</t> <t>från dina strömmar.</t> <t>Du ska bli liggande på marken</t> <t>och inte tas bort därifrån</t> <t>eller hämtas,</t> <t>för jag ska ge dig till mat</t> <t>åt markens djur</t> <t>och himlens fåglar.</t>


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Alla Egyptens invånare <pb/><t>ska inse att jag är HERREN,</t> <t>för de är en rörstav</t> <t>för Israels hus.</t>


text:
<pb/>När de tar dig i sin hand <pb/><t>går du sönder</t> <t>och ristar upp hela deras sida.</t> <t>När de stöder sig på dig bryts du av,</t> <t>och du får alla höfter att darra.</t>


text:
<pb/>Därför säger Herren GUD så: Se, jag vill låta svärd drabba dig och jag ska utrota både människor och djur ur dig.


text:
<f>ⓕ</f> Egyptens land ska skövlas och läggas öde, och de ska inse att jag är HERREN. Detta därför att du sade: Nilfloden är min, jag har själv gjort den.


text:
<f>ⓖ</f> Se, därför är jag emot dig och dina strömmar, och jag ska göra Egyptens land till en ödemark, till ett ödelagt land, från Migdol till Assuan<f>[114]</f> ända fram till Nubiens gräns.


text:
<pb/>Ingen människas fot ska gå fram där och ingen fot av något djur. Landet ska ligga obebott i fyrtio år.


text:
Jag ska göra Egyptens land till en ödemark bland ödelagda länder, och dess städer ska ligga öde bland ödelagda städer i fyrtio år. Jag ska skingra egyptierna bland folken och sprida ut dem i länderna.


text:
<pb/>För så säger Herren GUD: När fyrtio år har gått, ska jag samla egyptierna från de folk där de är utspridda.


text:
<f>ⓗ</f> Jag ska göra slut på deras fången­skap och låta dem återvända till Patros land<f>[115]</f>, som de härstammar från. Där ska de bli ett obetydligt rike,


text:
ett rike som är obetydligare än andra riken så att det inte mer kan upphöja sig<f>[116]</f> över folken. Jag ska låta dem bli så få att de inte kan härska över folken.


text:
Israels folk ska inte mer förlita sig på egyptierna, utan de ska minnas sin synd när de vänder sig till dem för att få hjälp. Och de ska inse att jag är Herren GUD.”


text:
<pb/>I det tjugosjunde året, på första dagen i den första månaden<f>[117]</f> kom HERRENS ord till mig:


text:
”Människo­barn, Nebukadressar, Ba­bels kung, har låtit sin här utföra ett hårt arbete mot Tyrus. Varje huvud har blivit skalligt och varje skuldra sönderskavd. Men varken han eller hans här har vunnit något av Tyrus genom det arbete de utfört mot det.


text:
<f>ⓘ</f> Därför säger Herren GUD så: Se, jag ger Egyptens land till Nebukadressar<f>[118]</f>, Babels kung, och han ska föra bort dess rikedomar och plundra och ta byte där. Detta ska hans här få som lön.


text:
Som ersättning för hans arbete ger jag honom Egyptens land, för de har utfört sitt verk för min räkning, säger Herren GUD.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> På den tiden ska jag låta ett horn växa upp åt Israels hus, och jag ska låta dig öppna munnen mitt ibland dem. Och de ska inse att jag är HERREN.”


text:
<pb/>”Människobarn, profetera och säg: <pb/>Så säger Herren GUD: <pb/><t>Jämra er: Ve oss, vilken dag!</t>


text:
<t><f>ⓚ</f> För dagen är nära,</t> <t>HERRENS dag är nära,</t> <t>en mulen dag,</t> <t>då hednafolkens stund är inne.</t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Ett svärd ska komma över Egypten,</t> <t>och Nubien<f>[119]</f> ska gripas av ångest</t> <t>när de slagna faller i Egypten,</t> <t>dess rikedomar förs bort</t> <t>och dess grundvalar rivs upp.</t>


text:
<t><f>ⓜ</f> Nubier, puteer och ludeer</t> <t>och hela skaran av främmande folk</t> <t>och libyer<f>[120]</f></t> <t>och förbundslandets söner<f>[121]</f></t> <t>ska tillsammans med dem</t> <t>falla för svärd.</t>


text:
<t><f>ⓝ</f> Så säger HERREN:</t> <t>Egyptens försvarare ska falla,</t> <t>deras stolta makt ska störtas.</t> <t>Från Migdol till Assuan</t> <t>ska de som bor där</t> <t>falla för svärd,</t> <t>säger Herren GUD.</t>


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Deras land ska ligga öde bland ödelagda länder, och deras städer ska ligga bland ödelagda städer.


text:
<pb/><f>ⓟ</f> På den dagen ska sändebud på fartyg dra ut från mig för att skrämma Nubien mitt i dess trygghet. Man ska där gripas av ångest som på Egyptens dag, för se, det kommer.


text:
<pb/>Så säger Herren GUD: <pb/><t>Jag ska göra slut</t> <t>på Egyptens överflöd</t> <t>genom Nebukadressar,</t> <t>Babels kung.</t>


text:
<t><f>ⓠ</f> Han och hans folk med honom,</t> <t>de grymmaste bland hednafolken,</t> <t>ska föras dit</t> <t>för att fördärva landet.</t> <t>De ska dra sina svärd mot Egypten</t> <t>och fylla landet med slagna.</t>


text:
<t><f>ⓡ</f> Jag ska göra floderna</t> <t>till torr mark</t> <t>och sälja landet</t> <t>i onda mäns händer.</t> <t>Genom främlingars händer</t> <t>ska jag ödelägga landet</t> <t>med allt som finns i det.</t> <t>Jag, HERREN, har talat.</t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Så säger Herren GUD:</t> <t>Jag ska också förstöra avgudarna</t> <t>och göra slut</t> <t>på avgudabilderna i Memfis<f>[122]</f>.</t> <t>Det ska inte mer uppstå någon</t> <t>furste i Egypten,</t> <t>och jag ska låta skräck</t> <t>drabba Egyptens land.</t>


text:
<t>Jag ska ödelägga Patros,</t> <t>tända eld på Soan<f>[123]</f></t> <t>och hålla dom över No<f>[124]</f>.</t>


text:
<t><f>ⓣ</f> Jag ska ösa min vrede över Sin<f>[125]</f>,</t> <t>Egyptens värn,</t> <t>och utrota den larmande hopen</t> <t>i No.</t>


text:
<t>Jag ska tända eld på Egypten,</t> <t>Sin ska gripas av ångest,</t> <t>No ska erövras</t> <t>och Memfis överfallas</t> <t>på ljusa dagen.</t>


text:
<t>Avens<f>[126]</f> och Pi-Besets<f>[127]</f> unga män</t> <t>ska falla för svärd,</t> <t>och kvinnorna ska vandra bort</t> <t>i fångenskap.</t>


text:
<t>I Tachpanches<f>[128]</f> blir dagen mörk,</t> <t>när jag bryter sönder Egyptens ok</t> <t>och dess stolta makt upphör</t> <t>att finnas till.</t> <t>Ett moln ska täcka det,</t> <t>och dess döttrar ska vandra bort</t> <t>i fångenskap.</t>


text:
”Människobarn, jag har brutit sönder faraos, den egyptiske kungens arm, och man har inte förbundit den. Man har inte använt läkemedel, inte lindat den eller lagt förband på den för att på nytt göra den stark nog att föra svärdet.


text:
<pb/>Därför säger Herren GUD så: Jag är emot farao, Egyptens kung, och ska bryta sönder hans armar, både den som ännu är stark och den som redan är bruten, och jag ska låta svärdet falla ur hans hand.


text:
<f>ⓤ</f> Den babyloniske kungens armar ska jag stärka, och jag ska sätta mitt svärd i hans hand. Men faraos armar ska jag bryta sönder, så att han som en dödsslagen kämpe jämrar sig inför honom.


text:
Jag ska stärka den babyloniske kungens armar, men faraos armar ska sjunka ner. De ska inse att jag är HERREN, när jag sätter mitt svärd i den babyloniske kungens hand, för att han ska räcka ut det mot Egyptens land.


text:
Jag ska skingra egyptierna bland folken och sprida ut dem i länderna. Och de ska inse att jag är HERREN.”


text:
”Människo­barn, säg till farao, Egyp­tens kung, och till hans larmande hop: <pb/><t>Vem liknar du i din storhet?</t>


text:
<t>Se på Assyrien<f>[131]</f>,</t> <t>en gång en ceder på Libanon</t> <t>med vackra grenar,</t> <t>skuggrik krona och hög stam,</t> <t>som sträckte sin topp upp</t> <t>bland molnen.</t>


text:
<t>Vatten gav den växt,</t> <t>djupa källor gjorde den hög.</t> <t>Källorna lät sina strömmar</t> <t>flyta runt platsen</t> <t>där den var planterad,</t> <t>och sände ut sina flöden</t> <t>till alla andra träd på marken.</t>


text:
<t>Därför fick den högre stam</t> <t>än alla träd på marken.</t> <t>Den fick många kvistar</t> <t>och yviga grenar</t> <t>på grund av det rikliga vattnet</t> <t>när den sköt skott.</t>


text:
<t><f>ⓥ</f> Alla himlens fåglar</t> <t>byggde sina bon bland grenarna,</t> <t>alla markens djur födde sina ungar</t> <t>under dess grenar,</t> <t>och i skuggan av det</t> <t>bodde alla de stora folken.</t>


text:
<t>Den var vacker genom sin storhet</t> <t>och genom sina grenars längd,</t> <t>för den hade sin rot</t> <t>vid väldiga vatten.</t>


text:
<t>Ingen ceder i Guds lustgård</t> <t>gick upp mot den,</t> <t>ingen cypress hade grenar</t> <t>som kunde jämföras med den,</t> <t>ingen lönn bar kvistar som den.</t> <t>Nej, inget träd i Guds lustgård</t> <t>liknade den i skönhet.</t>


text:
<t>Jag hade gjort den så vacker</t> <t>med alla dess grenar</t> <t>att alla Edens träd i Guds lustgård</t> <t>avundades den.</t>


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Därför säger Herren GUD så: Efter­som den har växt så hög och sträckt sin topp upp bland molnen och förhävt sig i sitt hjärta över att den var så hög,


text:
därför ska jag utlämna den åt den mäktige bland folken. Han ska behandla den som den förtjänar, för jag har röjt den ur vägen för dess ogudaktighets skull.


text:
<f>ⓧ</f> Främlingar, de grymmaste folk, har fått hugga ner den och har låtit den ligga. Dess kvistar har fallit på bergen och i alla dalar. Grenarna har brutits av och kastats i landets alla bäckar, och alla folk på jorden måste ge sig bort ifrån dess skugga och låta den ligga.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Detta sker för att inget träd som växer vid vatten ska yvas på grund av sin höjd och sträcka sin topp upp bland molnen, och för att inte ens det väldigaste av dem ska stå där och vara högmodigt, nej, inget träd som har haft vatten att dricka. För de är alla bestämda till att dö och måste ner i jordens djup för att vara där bland människors barn, hos dem som har farit ner i graven.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Så säger Herren GUD: På den dag då cedern for ner till dödsriket lät jag djupet klä sig i säcktyg för dess skull. Jag lät strömmarna stå stilla, och de stora vattnen hölls tillbaka. Jag lät för dess skull Libanon klä sig i svart, och alla träd på marken vissnade i sorg över den.


text:
<f>ⓐ</f> Vid dånet av dess fall fick jag hednafolken att bäva, när jag störtade ner den i dödsriket till dem som hade farit ner i graven. Men i jordens djup tröstade sig då alla Edens träd, de främsta och bästa på Libanon, alla de som hade haft vatten att dricka.


text:
Också de hade, som det trädet, tvingats fara ner till dödsriket, till dem som var slagna med svärd. Dit for också de som hade varit dess stöd och hade bott i dess skugga bland ­hednafolken.


text:
<pb/>Vilket av Edens träd liknar dig i härlighet och storhet? Ändå ska du störtas ner i jordens djup tillsammans med Edens träd och ligga där bland de oomskurna, hos dem som har genomborrats med svärd. Så ska det gå farao och hela hans larmande hop, säger Herren GUD.”


text:
<pb/>  I det tolfte året, på första dagen i den tolfte månaden<f>[132]</f> kom HERRENS ord till mig:


text:
<pb/><f>ⓑ</f> ”Människobarn, stäm upp en sorge­sång över farao, Egyptens kung, och säg till honom: <pb/><t>Du var som ett ungt lejon</t> <t>bland hednafolken.</t> <t>Du liknade monstret i havet,</t> <t>där du for fram i dina strömmar</t> <t>och rörde upp vattnet</t> <t>med dina fötter</t> <t>och grumlade floderna.</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Så säger Herren GUD:</t> <t>Jag ska breda ut mitt nät över dig</t> <t>genom skaror av många folk,</t> <t>och de ska dra upp dig i mitt garn.</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Jag ska kasta upp dig på land</t> <t>och slunga dig bort</t> <t>på det öppna fältet.</t> <t>Jag ska låta alla himlens</t> <t>fåglar slå ner på dig</t> <t>och låta jordens alla vilda djur</t> <t>äta sig mätta på dig.</t>


text:
<t>Jag ska dränka landet</t> <t>med strömmar av ditt blod</t> <t>ända upp till bergen,</t> <t>och bäckarna ska bli fyllda av dig.</t>


text:
<t><f>ⓔ</f> När det är ute med dig,</t> <t>ska jag täcka över himlen</t> <t>och förmörka stjärnorna.</t> <t>Jag ska täcka över solen med moln,</t> <t>och månen ska inte lysa mer.</t>


text:
<t>Alla ljus på himlen</t> <t>ska jag förmörka för din skull,</t> <t>jag lägger ditt land i mörker,</t> <t>säger Herren GUD. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Många folks hjärtan</t> <t>ska jag bedröva</t> <t>när jag tillkännager din undergång</t> <t>bland hednafolken,</t> <t>för länder som du inte känner.</t>


text:
<t>Jag ska få många folk</t> <t>att häpna över dig,</t> <t>och deras kungar ska bäva</t> <t>för din skull</t> <t>när jag svingar mitt svärd</t> <t>inför deras ögon.</t> <t>Varje ögonblick ska de frukta,</t> <t>var och en för sitt liv,</t> <t>den dag du faller. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Jag ska låta din larmande hop</t> <t>falla för hjältars svärd,</t> <t>alla de grymmaste</t> <t>bland hednafolken.</t> <t>De ska ödelägga</t> <t>Egyptens härlighet,</t> <t>och hela den larmande hopen</t> <t>ska förgöras.</t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Jag ska utrota all dess boskap</t> <t>vid de många vattnen.</t> <t>Ingen människofot ska mer</t> <t>röra upp vattnet,</t> <t>inte heller boskapsklövar.</t>


text:
<t>Sedan ska jag låta deras vatten</t> <t>sjunka undan</t> <t>och deras strömmar flyta bort</t> <t>som olja,</t> <t>säger Herren GUD.</t>


text:
<pb/>När jag gör Egyptens land <pb/><t>till en övergiven ödemark</t> <t>och tar ifrån landet</t> <t>allt som finns där</t> <t>och slår ner alla som bor i landet,</t> <t>då ska de inse att jag är HERREN. <pb/></t>


text:
<t>Detta är en sorgesång</t> <t>som man ska sjunga.</t> <t>Folkens döttrar ska sjunga den</t> <t>över Egypten</t> <t>med hela dess larmande hop,</t> <t>säger Herren GUD.”</t>


text:
<pb/><f>ⓘ</f> ”Människobarn, sjung sorgesång över Egyptens larmande folkhop. Be­fall henne att fara ner i jordens djup tillsammans med döttrarna till mäktiga folkslag, ner till dem som redan har farit ner i graven.


text:
Bland män som är genomborrade med svärd ska de falla. Svärdet är redo. Släpa bort henne med alla hennes folkskaror.


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Starka hjältar ska tala ur dödsriket till honom och till dem som hjälper honom: De har farit hit ner, och nu ligger de där, de oomskurna, genomborrade med svärd.


text:
<pb/>Där ligger Assur med hela sin skara. Alla är de slagna och har fallit för svärd. Han är omgiven av deras gravar.


text:
Sina gravar har de fått längst ner i gropen. Runt omkring hans grav ligger hans skara. Alla är de slagna, fallna för svärd, de som spred skräck i de levandes land.


text:
<pb/>Där ligger Elam<f>[134]</f> med hela sin larmande hop runt omkring hans grav. Alla är de slagna och har fallit för svärd. Som oomskurna måste de fara ner i jordens djup, de som spred skräck omkring sig i de levandes land. Nu måste de bära sin skam med de andra som har farit ner i graven.


text:
Bland de slagna har han fått sitt läger med hela sin larmande hop. Runt omkring honom är deras gravar. Oomskurna ligger de där alla, slagna med svärd, för de spred skräck i de levandes land. Nu måste de bära sin skam tillsammans med dem som har farit ner i graven. De ligger mitt ibland de slagna.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Där ligger Meshek-Tubal med hela sin larmande hop. Runt omkring honom har de sina gravar. Alla är oomskurna och genomborrade med svärd, för de spred skräck i de levandes land.


text:
Inte heller får de ligga bland hjältarna som fallit oomskurna,<f>[135]</f> som har farit ner till dödsriket i sin rustning och fått sina svärd lagda under sina huvuden. Nej, deras missgärningar vilar över deras ben, för de spred skräck i de levandes land.


text:
<pb/>Där ligger Edom med sina kungar och alla sina furstar. Trots all sin makt har de fått sin plats bland dem som är slagna med svärd. De måste ligga där tillsammans med de oomskurna och med dem som har farit ner i graven.


text:
<pb/><f>ⓜ</f> Där ligger alla Nordlandets furs­tar och alla sidonier, för de for ner tillsammans med de slagna. För all den skräck de orsakade genom sin makt har de kommit på skam. De ligger där oomskurna bland dem som genomborrats med svärd. De måste bära sin skam tillsammans med dem som har farit ner i graven.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Farao ska se dem, och han ska trösta sig i sorgen över hela sin larmande hop. Farao och hela hans här är slagna med svärd, säger Herren GUD.


text:
Jag lät honom bli en skräck i de levandes land, men nu måste han läggas mitt ibland de oomskurna, hos dem som är slagna med svärd, farao med hela sin larmande hop, säger Herren GUD.”


text:
<pb/><f>ⓞ</f> ”Människobarn, tala till dina landsmän och säg till dem: Anta att jag låter svärdet drabba ett land, och folket i landet utser en man bland sig och gör honom till sin väktare.


text:
men den som hör hornstöten ändå inte låter sig varnas utan svärdet kommer och tar bort honom, då kommer hans blod över hans eget huvud.


text:
Han hörde hornstöten men lät sig inte varnas. Därför kommer hans blod över honom själv. Om han hade låtit sig varnas skulle han ha räddat sitt liv.


text:
<pb/>Men om väktaren ser svärdet komma och inte blåser i hornet och folket inte blir varnat, och svärdet kommer och tar ett liv bland dem, då dör han genom sin egen missgärning, men hans blod ska jag utkräva av väktarens hand.


text:
<pb/><f>ⓟ</f> Människobarn, jag har satt dig till väktare för Israels hus för att du på mitt uppdrag ska varna dem när du hör ett ord från min mun.


text:
När jag säger till den ogudaktige: Du ogudaktige, du måste dö! och du då inte varnar honom för den väg han går, så ska den ogudaktige dö genom sin missgärning, men hans blod ska jag utkräva av din hand.


text:
Men om du varnar den ogudaktige för den väg han går för att han ska vända om från den, och han ändå inte vänder om från sin väg, då ska han dö genom sin missgärning, men du själv har räddat ditt liv.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Människobarn, säg till Israels hus: Ni säger: ’Våra brott och synder tynger oss, och vi förgås genom dem. Hur kan vi då leva?’


text:
<f>ⓡ</f> Svara dem: Så sant jag lever, säger Herren GUD, jag gläder mig inte åt den ogudaktiges död. I stället vill jag att den ogudaktige vänder om från sin väg och får leva. Vänd om, vänd om från era onda vägar! Ni vill väl inte dö, ni av Israels hus?


text:
<pb/><f>ⓢ</f> Men du människobarn, säg till dina landsmän: Den rättfärdiges rätt­färdighet ska inte rädda honom när han syndar. Den ogudaktige ska inte komma på fall genom sin ogudaktighet, när han vänder om från sin ogudaktighet. Den rättfärdige ska inte heller kunna leva genom sin rättfärdighet när han syndar.


text:
Om jag säger till den rättfärdige att han ska få leva, och han sedan förlitar sig på sin rättfärdighet och gör det som är orätt, så ska ingen av alla hans rättfärdiga gärningar bli ihågkommen, utan han ska dö för det orätta han har gjort.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Om jag säger till den ogudaktige: Du måste dö! och han sedan vänder om från sin synd och gör det som är rätt och rättfärdigt,


text:
<f>ⓤ</f> så att den ogudaktige ger tillbaka den pant han har fått och ersätter vad han stulit och vandrar efter livets stadgar, så att han inte gör det som är orätt, då ska han sannerligen få leva och inte dö.


text:
Man ska inte komma ihåg några av de synder han har begått. Eftersom han har gjort vad som är rätt och rättfärdigt, ska han sannerligen få leva.


text:
<pb/><f>ⓥ</f> Men när dina landsmän säger: ’Herrens väg är inte rätt’, då är det tvärtom deras egen väg som inte är rätt.


text:
Men om den ogudaktige vänder om från sin ogudaktighet och gör vad som är rätt och rättfärdigt, då ska han få leva.


text:
Ändå säger ni: ’Herrens väg är inte rätt.’ Men jag ska döma var och en av er efter hans vägar, ni av Israels hus.”


text:
<pb/>I det tolfte året sedan vi hade blivit bortförda i fångenskap, på femte dagen i tionde månaden,<f>[136]</f> kom en flykting från Jerusalem till mig och berättade: ”Staden har fallit.”


text:
<f>ⓦ</f> På kvällen före flyktingens ankomst hade HERRENS hand kommit över mig. På morgonen öppnade han min mun innan mannen kom. Min mun öppnades och jag var inte längre stum.


text:
”Män­niskobarn, de som bor ibland ruinerna i Israels land säger: Abraham var ensam, och ändå ärvde han landet. Vi är många, så mycket mer måste väl vi då ärva landet!


text:
<f>ⓧ</f> Säg därför till dem: Så säger Herren GUD: Ni äter kött med blodet i, ni riktar blicken mot era eländiga avgudar, och ni låter blod flyta. Skulle ni då ärva landet?


text:
<f>ⓨ</f> Ni litar på era svärd. Ni gör avskyvärda ting och ni kränker varandras hustrur. Skulle ni då ärva landet?


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Så ska du säga till dem: Så säger Herren GUD: Så sant jag lever, de som bor där bland ruinerna ska falla för svärd, och den som finns ute på öppna fältet ska jag låta slukas av de vilda djuren, och de som bor i bergfästen och grottor ska dö genom pest.


text:
Jag ska göra landet öde och tomt och dess stolta makt ska upphöra. Israels berg ska läggas öde, så att ingen går fram där.


text:
Då ska de inse att jag är HERREN, när jag gör landet till en ödslig ödemark på grund av alla avskyvärda ting de har gjort.


text:
<pb/>Men du, människobarn, dina landsmän talar om dig vid murarna och i ingångarna till husen. De talar med varandra och säger: Kom och hör vad det är för ett ord som kommer från HERREN.


text:
<f>ⓐ</f> De kommer till dig som de brukade och sätter sig hos dig som mitt folk. De hör dina ord men gör inte efter dem. De talar kärleksord<f>[137]</f> med munnen, men deras hjärtan strävar efter oärlig vinst.


text:
Och se, du är för dem som en som sjunger kärleksvisor med vacker röst och spelar väl. De hör dina ord men gör inte efter dem.


text:
<f>ⓑ</f> Men när det kommer — och se, det kommer — då ska de inse att en profet har varit ibland dem.”


text:
<pb/><f>ⓒ</f> ”Människobarn, profetera mot Israels herdar, ­profetera och säg till dem: Så säger Herren GUD: Ve er, ni Israels herdar som bara har tagit hand om er själva! Skulle inte herdarna ta hand om hjorden?


text:
<f>ⓓ</f> I stället åt ni upp det feta,<f>[138]</f> ni klädde er med ullen och slaktade de gödda djuren. Men ni tog inte hand om hjorden.


text:
<f>ⓔ</f> De svaga stärkte ni inte, de sjuka botade ni inte, de sårade förband ni inte, de som gått vilse förde ni inte tillbaka, de förlorade sökte ni inte upp, utan ni härskade över dem med hårdhet och grymhet.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> De skingrades, eftersom de inte hade någon herde. De blev till mat åt markens alla djur när de skingrades.


text:
Mina får irrar omkring på alla berg och alla höga kullar. Över hela landet är mina får skingrade utan att någon frågar efter dem eller söker upp dem.


text:
Så sant jag lever, säger Herren GUD: Sannerligen, mina får har lämnats till rov och blivit byte för alla vilda djur, för de har ingen herde. Mina herdar frågar inte efter mina får, för herdarna tänker bara på sig själva och inte på mina får.


text:
Så säger Herren GUD: Se, jag är emot herdarna och ska utkräva mina får ur deras hand och göra slut på deras herdetjänst. Herdarna ska då inte mer kunna föda sig själva på detta sätt, för jag ska rädda mina får ur deras gap så att de inte blir föda åt dem.


text:
<f>ⓖ</f> Liksom en herde tar sig an sin hjord när han är bland sina får som varit skingrade, så ska också jag ta mig an mina får och rädda dem från alla de orter dit de skingrades en mulen och mörk dag.


text:
Jag ska föra dem ut från folken och samla ihop dem från länderna och låta dem komma till sitt eget land och föra dem i bet på Israels berg, vid bäckarna och där man i övrigt kan bo i landet.


text:
<f>ⓗ</f> På goda betesmarker ska jag föra dem i bet, på Israels höga berg ska de få sina betesmarker. Där ska de vila sig på goda betesmarker, och de ska ha rikligt med bete på Israels berg.


text:
<f>ⓘ</f> De förlorade ska jag söka upp, de som gått vilse ska jag föra tillbaka, de sårade ska jag förbinda, och de svaga ska jag stärka. Men de feta och de starka ska jag förgöra<f>[139]</f>. Jag ska ta hand om dem med rättvisa.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Men ni, mina får, så säger Herren GUD: Jag ska döma mellan får och får, mellan baggar och bockar.


text:
Är det inte nog för er att få beta på den bästa betesmarken? Måste ni också med era fötter trampa ner vad som är kvar på er betesplats? Är det inte nog för er att få dricka det klaraste vattnet? Måste ni också med era fötter grumla vad som har lämnats kvar?


text:
Eftersom ni med sida och bog stöter undan alla de svaga och stångar dem med era horn tills ni drivit ut dem och skingrat dem,


text:
<f>ⓚ</f> Jag ska låta en herde uppstå, gemensam för dem alla, och han ska valla dem, nämligen min tjänare David. Han ska valla dem och vara deras herde.


text:
Jag, HERREN, ska vara deras Gud, men min tjänare David<f>[140]</f> ska vara furste ibland dem. Jag, HERREN, har talat.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Jag ska sluta ett fridsförbund med dem. Jag ska göra slut på vilddjuren i landet så att man tryggt kan bo mitt i öknen och sova i skogarna.


text:
<f>ⓜ</f> Jag ska låta dem själva och landet runt omkring min höjd bli till välsignelse. Jag ska låta det regna i rätt tid, regnskurar av välsignelse.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Träden på marken ska bära sin frukt och jorden ska ge sin gröda och själva ska de bo trygga i landet. De ska inse att jag är HERREN, när jag bryter sönder deras ok och räddar dem från de människor som har hållit dem i slaveri.


text:
<f>ⓞ</f> Sedan ska de inte mer bli byte för hednafolken, och markens djur ska inte sluka dem, utan de ska bo trygga och ingen ska skrämma dem.


text:
<pb/>Jag ska låta en plantering växa upp som ska bli till berömmelse för dem. De som bor där ska inte mer dö av hunger eller föraktas av hednafolken.


text:
De ska inse att jag, HERREN deras Gud, är med dem och att de, Israels hus, är mitt folk, säger Herren GUD.


text:
Ni, mina får, den hjord som jag för i bet, ni är människor och det är jag som är er Gud, säger Herren GUD.”


text:
Säg till det: Så säger Herren GUD: Se, jag är emot dig, du Seirs berg, och jag ska räcka ut min hand mot dig och göra dig till en ödslig ödemark.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Eftersom du alltid har hatat Is­raels barn och gett dem åt svärdet under deras ofärds tid<f>[142]</f>, när missgärningen hade nått sin gräns,


text:
<f>ⓡ</f> därför, så sant jag lever, säger Herren GUD, ska jag förvandla dig till blod, och blod ska förfölja dig. Eftersom du inte har hatat blod, ska blod förfölja dig.


text:
Jag ska göra Seirs berg till en ödslig ödemark, och jag ska utrota var och en som färdas där, fram eller tillbaka.


text:
Jag ska fylla dina berg med dina slagna. På dina höjder, i dina dalar och vid alla dina bäckar ska män falla för svärd.


text:
Jag ska göra dig till en ödemark för all framtid, och dina städer ska inte mer vara bebodda. Då ska ni inse att jag är HERREN.


text:
<pb/><f>ⓢ</f> Du sade: ’De båda folken och de båda länderna ska bli mina, vi ska ta dem i besittning’ — detta fastän HERREN bodde där.


text:
Därför, så sant jag lever, säger Herren GUD, ska jag utföra mitt verk med samma vrede och brinnande nit som du i ditt hat har visat mot dem. Jag ska göra mig känd bland dem när jag dömer dig.


text:
<f>ⓣ</f> Du ska inse att jag är HERREN. Jag har hört alla de föraktfulla ord som du har uttalat mot Israels berg när du sagt: ’Det är en ödemark! Vi har fått dem, vi ska sluka dem!’


text:
Därför att du gladde dig över att Israels arvedel blev ödelagd, ska jag göra på samma sätt med dig. Du ska bli en ödemark, du Seirs berg och du hela Edom, så stor du är. Då ska de inse att jag är HERREN.


text:
<f>ⓥ</f> Så säger Herren GUD: Eftersom fienden säger om er: ’Ha ha! De urgamla offerhöjderna har nu blivit vår egendom’,


text:
därför måste du profetera och säga: Så säger Herren GUD: Eftersom man har ödelagt er och från alla sidor längtar efter att få sluka er, för att ni ska tillfalla de andra folken som deras egendom, och eftersom ni hånas och förtalas av onda människor,


text:
<f>ⓦ</f> därför, ni Israels berg, lyssna nu till Herren GUDS ord! Så säger Herren GUD till bergen och höjderna, till bäckarna och dalarna, till de öde ruinerna och de övergivna städerna, som har lämnats till rov och hån åt de andra folken runt omkring.


text:
Ja, så säger Herren GUD: Sannerligen, i brinnande lidelse har jag talat mot de andra folken och mot hela Edom. De har med glädje i hjärtat och med förakt i själen tagit mitt land i besittning för att tömma det och göra det till sitt byte.


text:
<pb/>Profetera därför om Israels land och säg till bergen och höjderna, till bäckarna och dalarna: Så säger Herren GUD: Se, i lidelse och i vrede har jag talat, eftersom ni hånas av folken.


text:
<f>ⓧ</f> Därför säger Herren GUD så: Jag lyfter min hand och försäkrar: Sannerligen, folken runt omkring er ska själva bli förödmjukade.


text:
<pb/>Men ni, Israels berg, ska åter grönska och bära frukt åt mitt folk Israel, och de ska snart komma tillbaka.


text:
Jag ska föra samman på er många människor, hela Israels hus. I städerna ska det på nytt bo människor och ruinerna ska byggas upp.


text:
Jag ska föra samman på er mängder av människor och boskap, och de ska bli fruktsamma och föröka sig. Jag ska låta er bli bebodda, alldeles som ni förr var. Jag ska göra er ännu mer gott än tidigare. Och ni ska inse att jag är HERREN.


text:
Jag ska åter låta människor vandra fram över er, nämligen mitt folk Israel. De ska ha er till besittning, och ni ska vara deras arvedel, och ni ska inte mer döda deras barn.


text:
<pb/>Så säger Herren GUD: Eftersom man säger till dig: Du äter män­niskor och har gjort ditt folk barnlöst,


text:
Jag ska inte mer låta dig höra hån från hednafolken, och du ska inte mer behöva uthärda folkens förakt. Inte heller ska du mer få ditt folk på fall, säger Herren GUD.”


text:
<f>ⓨ</f> ”Män­niskobarn, när Israels folk ännu bodde i sitt land orenade de det genom sitt levnadssätt och sina gärningar. Som en kvinnas orenhet var deras levnadssätt för mig.


text:
Då öste jag min vrede över dem på grund av det blod som de spillt över landet, och för att de orenat det med sina avgudar.


text:
Jag spred ut dem bland hednafolken, och de skingrades i länderna. Efter deras levnadssätt och deras gärningar dömde jag dem.


text:
<f>ⓩ</f> Men vart de än kom till hednafolken vanärade de mitt heliga namn. Man sade om dem: ’Detta är HERRENS folk, och ändå måste de lämna sitt land.’


text:
<pb/><f>ⓑ</f> Säg därför till Israels hus: Så säger Herren GUD: Det är inte för er skull jag gör det, ni av Israels hus, utan för mitt heliga namn som ni har vanärat bland folken dit ni kommit.


text:
<f>ⓒ</f> Jag vill helga mitt stora namn som blivit vanärat bland folken, därför att ni har vanärat det bland dem, och de ska inse att jag är HERREN, säger Herren GUD, när jag visar mig helig bland er inför deras ögon.


text:
<pb/><f>ⓓ</f> För jag ska hämta er från folken och samla er från alla länder och föra er till ert land.


text:
<f>ⓔ</f> Jag ska stänka rent vatten på er<f>[143]</f> så att ni blir rena. Jag ska rena er från all er orenhet och från alla era avgudar.


text:
<f>ⓕ</f> Jag ska ge er ett nytt hjärta och låta en ny ande komma in i er. Jag ska ta bort stenhjärtat ur er kropp och ge er ett hjärta av kött.


text:
Jag ska låta min Ande komma in i er<f>[144]</f> och göra så att ni vandrar efter mina stadgar och håller mina lagar och följer dem.


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Så ska ni få bo i det land som jag gav era fäder, och ni ska vara mitt folk och jag ska vara er Gud.


text:
<f>ⓗ</f> Jag ska frälsa er från all er orenhet. Jag ska kalla fram säden och föröka den och inte längre låta er drabbas av svält.


text:
<f>ⓘ</f> Jag ska föröka trädens frukt och markens gröda, för att ni inte mer ska förödmjukas bland folken genom svält.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Då ska ni tänka på ert onda levnadssätt och era gärningar som inte var goda, och ni ska avsky er själva på grund av era missgärningar och vidrigheter.


text:
Men ni ska veta att det inte är för er skull jag gör detta, säger Herren GUD. Ni ska skämmas och blygas för vad ni har gjort, ni av Israels hus.


text:
<pb/>Så säger Herren GUD: När jag har renat er från alla era missgärningar, då ska jag låta städerna bli bebodda, och ruinerna ska byggas upp.


text:
Det ödelagda landet ska åter bli brukat i stället för att ligga som en ödemark inför alla som går förbi.


text:
<f>ⓚ</f> Då ska man säga: Det landet som var ödelagt har nu blivit som Edens lustgård, och städerna som var ödelagda, skövlade och förstörda är nu bebodda och befästa.


text:
<f>ⓛ</f> Då ska folken som är kvar runt omkring er inse att jag, HERREN, åter har byggt upp det som var förstört och på nytt planterat det som var ödelagt. Jag, HERREN, har talat det, och jag ska göra det.


text:
<pb/>Så säger Herren GUD: Också detta ska jag låta Israels hus be mig om och göra för dem: Jag ska föröka människorna som en fårhjord.


text:
Som de heliga fåren, Jerusalems får vid högtiderna, så ska de hjordar av människor vara som ska fylla de ödelagda städerna. Och de ska inse att jag är HERREN.”


text:
<pb/>  <f>ⓜ</f> HERRENS hand kom över mig, och genom HERRENS Ande fördes jag bort och sattes ner mitt i en dal som var full med ben.


text:
Han förde mig fram bland dem, och se, de låg där i stora mängder över dalen. Och se, de var alldeles förtorkade.


text:
Han sade till mig: ”Människobarn, kan de här benen få liv igen?” Jag svarade: ”Herre Gud, du vet det.”


text:
<pb/>Då sade han till mig: ”Profetera över dessa ben och säg till dem: Ni förtorkade ben, hör HERRENS ord:


text:
Jag ska sätta senor på er och låta kött växa ut på er och täcka er med hud och ge er ande så att ni får liv. Och ni ska inse att jag är HERREN.”


text:
<pb/>Jag profeterade som jag blivit befalld. Och när jag profeterade hördes ett ljud, det blev ett rassel, och benen kom tillsammans så att ben fogades till ben.


text:
Medan jag såg på, växte ­senor och kött på dem och de täcktes med hud. Men ännu fanns det ingen ande i dem.


text:
<pb/>Då sade han till mig: ”Profetera till Anden, ja profetera, du männi­skobarn, och säg till Anden: Så säger Herren GUD: Kom, du Ande, från de fyra väderstrecken och blås<f>[145]</f> på dessa slagna så att de får liv.”


text:
<f>ⓞ</f> Och jag profeterade som han hade befallt mig. Då kom Anden in i dem, och de fick liv och reste sig upp på sina fötter, en mycket stor skara.


text:
<pb/><f>ⓟ</f> Han sade till mig: ”Människo­barn, dessa ben är hela Israels hus. Se, de säger: ’Våra ben är förtorkade, vårt hopp är ute, det är slut med oss.’


text:
<f>ⓠ</f> Profetera därför och säg till dem: Så säger Herren GUD: Se, jag ska öppna era gravar och hämta upp er, mitt folk, ur era gravar och låta er komma till Israels land.


text:
<f>ⓡ</f> Jag ska låta min Ande komma in i er så att ni får liv, och jag ska låta er få bo i ert land. Och ni ska inse att jag, HERREN, har sagt det, och att jag har gjort det, säger HERREN.”


text:
”Män­niskobarn, ta en trästav och skriv på den: För Juda och Israels barn, hans medbröder. Ta sedan en annan trästav och skriv på den: För Josef, en trästav för Efraim och alla av Israels hus, hans medbröder.


text:
<f>ⓣ</f> då ska du svara dem: Så säger Herren GUD: Se, jag ska ta Josefs stav i Efraims hand, det vill säga Israels stammar, hans medbröder, och jag ska sätta ihop dem med Juda, med Juda stav, och göra dem till en enda stav så att de blir ett i min hand.


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Säg sedan till dem: Så säger Herren GUD: Se, jag ska hämta Israels barn ut från de folk dit de kommit. Jag ska samla dem från alla håll och föra dem in i deras land.


text:
<f>ⓥ</f> Jag ska göra dem till ett enda folk i landet, på Israels berg, och de ska alla ha en och samma kung. De ska inte mer vara två folk och inte mer vara delade i två riken.


text:
<pb/>Och de ska inte mer orena sig med sina avgudar och vidrigheter och alla sina brott. Jag ska rädda dem från alla orter där de syndat och rena dem. De ska vara mitt folk, och jag ska vara deras Gud.


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Min tjänare David ska vara kung över dem, och de ska alla ha en och samma herde. De ska leva efter mina föreskrifter och hålla mina stadgar och följa dem.


text:
<f>ⓧ</f> De ska bo i det land som jag gav min tjänare Jakob, det land där era fäder bodde. De ska själva bo där, de och deras barn och deras barnbarn till evig tid, och min tjänare David ska för evigt vara deras furste.


text:
<f>ⓨ</f> Jag ska sluta ett fridsförbund med dem. Det ska vara ett evigt förbund med dem. Jag ska ge dem plats och föröka dem och låta min helgedom stå ibland dem för evigt.


text:
Och folken ska inse att jag är HERREN som helgar Israel, när min helgedom är mitt ibland dem för evigt.”


text:
<pb/><f>ⓐ</f> ”Människobarn, vänd ditt ansikte mot Gog i Magogs land<f>[146]</f>, mot storfursten över Meshek och Tubal<f>[147]</f>, och profetera mot honom


text:
<f>ⓑ</f> och säg: Så säger Herren GUD: Se, jag är emot dig Gog, du storfurste över Meshek och Tubal.


text:
<f>ⓒ</f> Jag ska föra dig omkring och sätta krokar i dina käftar<f>[148]</f>. Jag ska föra dig ut med hela din här, hästar och ryttare, alla klädda i full rustning, en enorm skara, beväpnade med stora och små sköldar, och alla med svärd i hand.


text:
Gomer<f>[150]</f> och alla dess härar, Togarmas folk<f>[151]</f> längst upp i norr<f>[152]</f> och alla dess härar — många folk har du med dig.


text:
Efter lång tid ska du kallas till tjänst. I kommande år ska du tåga in i ett land som har fått ro från svärdet. De som bor där har samlats från många folk upp till Israels berg som länge legat öde. De har förts ut från folken, och alla bor där nu i trygghet.


text:
Dit ska du dra upp. Du ska komma som ett oväder och vara som ett moln som täcker landet, du med alla dina härar och med de många folk som följer dig.


text:
<pb/>Så säger Herren GUD: Den dagen ska tankar komma upp i ditt hjärta, och du ska tänka ut onda planer.


text:
Du ska säga: ’Jag ska dra upp mot det obefästa landet, jag ska angripa dem som bor där i trygghet, alla som bor där utan murar, bommar eller portar.’


text:
<f>ⓔ</f> Du vill plundra och röva och vända din hand mot ödelagda platser som nu är bebodda igen, och mot ett folk som har samlats från hednafolken och nu har boskap och ägodelar där de bor i landets mitt.


text:
<pb/>Då ska Saba och Dedan<f>[153]</f> och Tarshishs köpmän och alla furstarna fråga dig: ’Har du kommit för att röva? Har du samlat dina skaror för att plundra, för att hämta silver och guld, för att ta boskap och gods, för att ta stort byte?’


text:
<pb/>Profetera därför, du människobarn, och säg till Gog: Så säger Herren GUD: På den tiden, när mitt folk Israel åter bor i trygghet, ska du veta det.


text:
Du ska komma från ditt land längst upp i norr, du själv och många folk med dig, alla ridande på hästar — en stor skara, en talrik här.


text:
Du ska dra upp mot mitt folk Israel som ett moln för att täcka landet. I kommande dagar ska det ske. Jag ska låta dig komma över mitt land, för att hednafolken ska lära känna mig när jag inför deras ögon visar mig helig på dig, Gog.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Så säger Herren GUD: Är du inte den som jag talade om i forna tider genom mina tjänare, Israels profeter? År efter år profeterade de att jag skulle låta dig komma över dem.


text:
<pb/>Men på den dag då Gog kommer över Israels land, säger Herren GUD, då ska jag släppa lös min ­vrede.


text:
<f>ⓖ</f> I min lidelse och min vredes eld försäkrar jag: På den dagen ska det bli en stor jordbävning i Israels land.


text:
Då ska de bäva för mig, havets fiskar, himlens fåglar, markens djur och alla kräldjur som rör sig på jorden, och alla människor på jordens yta. Bergen ska slås ner, klipporna störta omkull och alla murar falla till ­jorden.


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Jag ska kalla på svärdet mot honom på alla mina berg, säger Herren GUD. Den enes svärd ska vara vänt mot den andres.


text:
<f>ⓘ</f> Jag ska gå till doms med honom med pest och blod. Slagregn och hagelstenar, eld och svavel ska jag låta regna över honom och hans härar och de många folk som följer honom.


text:
Så ska jag visa min storhet och helighet och göra mig känd inför många hednafolks ögon. Och de ska inse att jag är HERREN.


text:
<pb/>  <f>ⓙ</f> Människobarn, profetera mot Gog och säg: Så säger Herren GUD: Se, jag är emot dig, Gog, du storfurste över Meshek och Tubal.


text:
Jag ska föra dig omkring, driva dig framåt, hämta dig från landet längst upp i norr och låta dig komma till Israels berg.


text:
<f>ⓚ</f> På Israels berg ska du falla med alla dina härar och folken som följer dig. Jag ska ge dig till föda åt alla rovfåglar och markens djur.


text:
Jag ska sända eld över Magog och över dem som bor i trygghet i kustländerna, och de ska inse att jag är HERREN.


text:
<f>ⓛ</f> Jag ska göra mitt heliga namn känt bland mitt folk Israel, och jag ska inte mer låta mitt heliga namn bli vanhelgat. Folken ska inse att jag är HERREN, den Helige i Israel.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Sedan ska invånarna i Israels städer gå ut och ta rustningar<f>[154]</f>, små och stora sköldar, bågar och pilar, påkar och spjut som bränsle att elda med, och de ska elda med det i sju år.


text:
<f>ⓞ</f> De ska inte behöva hämta ved från marken eller hugga den i skogarna, för de ska elda med rustningarna. Så ska de ta rov från sina rövare och plundra sina plundrare, säger Herren GUD.


text:
<pb/>På den dagen ska jag ge Gog en gravplats i Israel, nämligen ’De framtågandes dal’ öster om havet, och den ska stänga vägen för dem som vill tåga fram där. Man ska begrava Gog och hela hans larmande hop, och man ska kalla den ’Gogs larmande hops dal’.


text:
Allt folket i landet ska begrava dem. När jag visar min härlighet ska det bli till ära för dem, säger Herren GUD.


text:
<pb/>De ska utse män som ständigt vandrar genom landet för att begrava dem som tågade fram där och som fortfarande ligger kvar ovan jord, och så rena landet. Efter sju månader ska de börja sitt letande.


text:
När någon av dessa män som vandrar genom landet får se människoben, ska han sätta upp ett märke bredvid dem tills dödgrävarna hinner begrava dem i ’Gogs larmande hops dal’.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Människobarn, så säger Herren GUD: Säg till alla slags fåglar och till markens alla djur: Samla er, kom hit och samlas från alla håll till mitt slaktoffer, till ett stort slaktoffer som jag ordnar åt er på Israels berg. Ni ska få äta kött och dricka blod.


text:
Ni ska få äta kött av hjältar och dricka blod av jordens furstar, som av baggar och lamm, bockar och tjurar, alla gödda i Bashan<f>[156]</f>.


text:
Ni ska få äta er mätta av fett och dricka tills ni är berusade av blod från det slaktoffer som jag ordnar åt er.


text:
Mätta er vid mitt bord av ridhästar och ryttare, av hjältar och allt slags krigsfolk, säger Herren GUD.


text:
<pb/>Jag ska uppenbara min härlighet bland hednafolken, så att de alla ser min dom som jag har verkställt och hur jag låtit min hand drabba dem.


text:
<f>ⓡ</f> Hednafolken ska förstå att Israels folk fördes bort i fångenskap för sin missgärning, eftersom de var trolösa mot mig, så att jag måste dölja mitt ansikte för dem. Jag lämnade dem då i deras fienders hand så att de alla föll för svärd.


text:
<pb/>Därför säger Herren GUD: Nu ska jag göra slut på Jakobs fångenskap och förbarma mig över hela Israels folk och brinna av iver för mitt heliga namn.


text:
De ska glömma sin skam och all trolöshet de visat mig, då de nu bor i trygghet i sitt land utan att någon skrämmer dem.


text:
När jag för dem tillbaka från folken och samlar dem från deras fienders länder, visar jag min helighet genom dem inför många hednafolks ögon.


text:
Då ska de inse att jag är HERREN deras Gud, som förde dem bort i fångenskap bland hednafolken och sedan samlade dem till deras eget land igen och inte lät någon enda bli kvar där.


text:
<f>ⓢ</f> Jag ska inte mer dölja mitt ansikte för dem, eftersom jag har utgjutit min Ande över Israels hus, säger Herren GUD.”


text:
<pb/>  <f>ⓣ</f> I det tjugofemte året av vår fångenskap, vid årets början, på tionde dagen i månaden,<f>[157]</f> i det fjortonde året sedan staden hade blivit intagen, på just den dagen kom HERRENS hand över mig, och han förde mig bort dit.


text:
<f>ⓤ</f> I syner från Gud förde han mig till Israels land och satte ner mig på ett mycket högt berg. På detta låg söderut något som liknade en stad.


text:
<f>ⓥ</f> Han förde mig dit, och se, där stod en man som såg ut att vara av koppar. Han hade ett snöre av linne<f>[158]</f> i sin hand samt en mätstång, och han stod i porten.


text:
<f>ⓦ</f> Mannen sade till mig: ”Människobarn, se med dina ögon och hör med dina öron och lägg märke till allt som jag kommer att visa dig, för du har förts hit för att jag ska visa dig detta. Tala om för Israels hus allt du får se.”


text:
<pb/><f>ⓧ</f> Och se, där var en mur runt omkring templet. Mätstången som mannen hade i sin hand var sex alnar lång<f>[159]</f>, och varje aln var en handsbredd längre än en vanlig aln. Han mätte murens bredd, den var en stång, och höjden, som också den var en stång.


text:
Därefter gick han till en port som låg mot öster och steg uppför dess trappsteg. Han mätte portens ena tröskel, som var en stång bred, och sedan den andra tröskeln, som också var en stång bred.


text:
Varje vaktkammare var en stång lång och en stång bred, och avståndet mellan vaktkamrarna var fem alnar. Tröskeln vid portens förhus på inre sidan var en stång.


text:
Han mätte upp portens förhus. Det var åtta alnar, och pelarna var två alnar. Portens förhus låg på inre sidan.


text:
<pb/>Det fanns tre vaktkamrar på var sida i porten mot öster. Alla tre var lika stora, och pelarna på båda sidor var lika stora.


text:
Framför vaktkamrarna fanns en mur som var en aln. En aln var också muren på motsatta sidan. Varje vaktkammare på båda sidorna var sex alnar.


text:
Han mätte porten från den ena vaktkammarens tak till den andras. Den var tjugofem alnar bred, och dörr låg mot dörr.


text:
Han mätte upp pelarna till sextio alnar. Fram till pelaren nådde förgården runt omkring portbyggnaden.


text:
Avståndet mellan ingångsportens framsida och förhusets framsida vid den inre portöppningen var femtio alnar.


text:
<f>ⓨ</f> Det fanns gallerförsedda fönster till vaktkamrarna och till deras pelare invändigt i porten runt omkring och likaså i förhusen. Fönstren satt runt omkring invändigt, och pelarna var prydda med palmer<f>[160]</f>.


text:
<pb/>Han förde mig till den yttre förgården, och jag såg att ett stengolv täckte den, och trettio tempelkamrar var uppbyggda på stengolvet.


text:
Detta gick utefter portarnas sidoväggar, så att det motsvarade portarnas längd. Detta var det nedre stengolvet.


text:
Sedan mätte han avståndet från den nedre portens framsida till den inre förgårdens yttersida. Det var hundra alnar både på östra sidan och på norra.


text:
Också den hade tre vaktkamrar på var sida samt pelare och förhus, lika stora som den förra portens. Den var femtio alnar lång och tjugofem alnar bred.


text:
Fönstren, förhuset och palmdekorationerna i den var lika stora som i den port som låg mot öster, och man steg upp till den på sju trappsteg, och förhuset låg framför dessa.


text:
En port till den inre förgården fanns mitt emot denna port. Det var i norr som i öster, och han mätte avståndet från den ena porten till den andra. Det var hundra alnar.


text:
<pb/>Sedan förde han mig till södra sidan, och jag såg en port som vette åt söder. Han mätte dess pelare och ­förhus. De var lika stora som de and­ra.


text:
Det fanns fönster på den och på förhuset runt omkring, likadana som de andra fönstren. Den var femtio alnar lång och tjugofem alnar bred.


text:
<pb/>Trappan dit upp utgjordes av sju trappsteg, och förhuset låg framför dessa. Den var på båda sidor prydd med palmer på sina pelare.


text:
En port till den inre förgården fanns också på södra sidan. Han mätte avståndet från den ena porten till den andra på södra sidan. Det var hundra alnar.


text:
<pb/>Sedan förde han mig till den inre förgården genom södra porten. Han mätte den södra porten, och den var lika stor som de andra.


text:
Vaktkamrar, pelare och förhus var lika stora som de andra, och den hade fönster liksom förhuset runt omkring. Den var femtio alnar lång och tjugofem alnar bred.


text:
Förhuset låg mot den yttre förgården, och pelarna var prydda med palmer. Uppgången till den utgjordes av åtta trappsteg.


text:
<pb/>Sedan förde han mig till den inre förgårdens östra sida och mätte porten där. Den var lika stor som de andra.


text:
Vaktkamrar, pelare och förhus var lika stora som de andra, och det fanns fönster på den och på förhuset runt omkring. Den var femtio alnar lång och tjugofem alnar bred.


text:
Förhuset låg mot den yttre förgården, och pelarna var prydda med palmer på båda sidor. Uppgången till det utgjordes av åtta trappsteg.


text:
Så var det också med vaktkamrarna, pelarna och förhuset, och det fanns fönster på den runt omkring. Den var femtio alnar lång och tjugofem alnar bred.


text:
Det stod pelare vid den yttre förgården, och de var prydda med palmer på båda sidor. Uppgången till den utgjordes av åtta trappsteg.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Det fanns en tempelkammare med ingång vid pelarna i portarna. Där skulle man skölja brännoffren.


text:
I portens förhus stod två bord på var sida, och på dem skulle man slakta brännofferdjuren, synd­offerdjuren och skuldofferdjuren.


text:
Vid den yttre sidovägg som låg norrut när man steg upp till portens ingång, stod två bord, och vid den andra sidoväggen på portens förhus stod också två bord.


text:
Det stod fyra bord på varje sida vid portens sidoväggar, eller tillsammans åtta bord där offer­djuren skulle slaktas.


text:
För brännoffret fanns det också fyra bord av huggna stenar, en och en halv aln långa, en och en halv aln breda och en aln höga. På dem skulle man lägga de redskap som man slaktade brännofferdjuren och slaktofferdjuren med.


text:
En handsbredd långa dubbelkrokar var fästa på husets insida runt omkring, och på borden skulle offerköttet läggas.


text:
<pb/>Utanför den inre porten fanns på den inre gården två tempelkamrar för sångarna. En låg vid den norra portens sidovägg med sin framsida åt söder, och den andra låg vid den östra portens sidovägg med sin framsida åt norr.


text:
Han sade till mig: ”Den tempelkammare som vetter åt söder är för de präster som förrättar tjänsten inne i huset.


text:
<f>ⓐ</f> Den tempelkammare som vetter åt norr är för de präster som förrättar tjänsten vid altaret, alltså för Sadoks söner, som är de av Levis avkomlingar som får träda fram till HERREN för att tjänstgöra inför honom.”


text:
<pb/>Han mätte förgården. Den var hundra alnar lång och hundra alnar bred, en liksidig fyrkant, och altaret stod framför templet.


text:
<pb/><f>ⓑ</f> Sedan förde han mig till husets förhus, och han mätte förhusets pelare. De var fem alnar på varje sida, och var och en av de båda portdörrarna var tre alnar bred.


text:
Förhuset var tjugo alnar långt och elva alnar brett vid trappan som ledde ditupp. Vid dörrposterna stod en pelare på var sida.


text:
<pb/>  Därefter förde han mig till tempelsalen, där han mätte pelarna. På båda sidor var de sex alnar breda — det var bredden på tabernaklet.


text:
<f>ⓒ</f> Ingången var tio alnar bred, och sidoväggarna vid ingången var fem alnar på vardera sidan. Sedan mätte han salens längd. Den var fyrtio alnar, och dess bredd var tjugo alnar.


text:
<pb/>Därefter gick han in i det innersta rummet, och han mätte pelarna vid ingången. De var två alnar, och ingången var sex alnar. Ingångens bredd var sju alnar.


text:
<f>ⓓ</f> Han mätte dess längd. Den var tjugo alnar, och dess bredd framför tempelsalen var tjugo alnar. Han sade till mig: ”Detta är det allra heligaste.”


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Sedan mätte han tempelväggen. Den var sex alnar tjock, och sido­kamrarnas bredd var fyra alnar runt omkring hela byggnaden.


text:
Sidokamrarna låg i tre våningar, den ena ovanpå den andra, trettio kamrar i varje våning. Och på den mur som sträckte sig innanför sidokamrarna runt omkring fanns avsatser som de vilade på, för i själva husväggen skulle de inte vara fastbyggda.


text:
På så sätt blev sidokamrarna bredare ju högre de låg kring byggnaden. För templets kringbyggnad sträckte sig med övervåning ovanpå övervåning runt omkring byggnaden. Därför växte bredden inåt, allteftersom våningen låg högre upp. Från den nedersta våningen steg man upp i den översta genom den mellersta.


text:
<pb/>Jag såg att templet låg på en upphöjd sockel, som sträckte sig runtom. Sidokamrarnas grundvalar var nämligen en hel stång höga, sex alnar till kanten.


text:
Ingångarna till sidokamrarna låg utåt den öppna platsen, en ingång mot norr och en ingång åt söder. Den öppna platsen var fem alnar bred runt omkring.


text:
<pb/>Den byggnad som vette mot den avskilda tempelgården på väst­ra sidan var sjuttio alnar bred, och byggnadens mur var fem alnar tjock runt omkring och nittio alnar lång.


text:
Sedan mätte han byggnaden. Den var hundra alnar lång. Tempelgården och byggnaden med murarna var tillsammans hundra alnar.


text:
<pb/>Han mätte också längden på den byggnad som låg invid tempelgården, på dess baksida, samt avsatserna på dess fasad åt båda sidor: De var hundra alnar. <pb/>Sedan mätte han tempelsalen, den inre delen och förhallen mot förgården,


text:
trösklarna och gallerfönstren och gallerierna runtom i deras tre våningar. Framför tröskeln var det en panel av trä runtom, från golvet till fönstren, och fönstren var täckta.


text:
Från platsen ovanför dörröppningen och ända till templets inre och yttre rum och på alla väggarna runtom i det inre och yttre rummet fanns det med jämna mellanrum


text:
ett människoansikte åt palmen på ena sidan och ett lejonansikte åt palmen på andra sidan. Så var det runt hela huset.


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Tempelsalens dörröppning var fyrkantig, och framsidan av det heligaste hade samma utseende.


text:
<f>ⓗ</f> Altaret var av trä, tre alnar högt, och två alnar långt. Hörnen, skivan och si­dorna var av trä. Han sade till mig: ”Detta är det bord som ska stå inför HERRENS ansikte.”


text:
<f>ⓘ</f> Varje dörr hade två dörrskivor, två vridbara dörrskivor. Den ena dörren hade två dörrskivor och den andra två.


text:
På dörrarna till tempelsalen fanns bilder av keruber och palmer liksom på väggarna. På förhusets framsida, utvändigt, låg ett trapphus av trä.


text:
<f>ⓙ</f> Gallerförsedda fönster och palmer fanns på båda sidor av förhusets sidoväggar, likaså i husets sidokamrar och i trapphusen.


text:
<pb/>  Sedan fördes jag av mannen ut på den yttre förgården på den väg som går åt norr. Han ledde mig till den byggnad med tempelkamrar som låg mitt emot den avskilda tempelgården och mitt emot tempelbyggnaden norrut,


text:
<f>ⓚ</f> Ut mot den tjugo alnar breda platsen på den inre förgården och ut mot stengolvet på den yttre förgården låg avsatserna på det ena husets främre vägg mitt emot avsatserna på det andra husets främre vägg i tre våningar.


text:
Framför tempelkamrarna gick en tio alnar bred gång till den inre förgården, en väg om en aln<f>[161]</f>, och ingångarna låg mot norr.


text:
<pb/>Men de översta tempelkamrarna var mindre än de andra, för avsatserna på främre väggen tog mer utrymme från dem än från de nedersta och mellersta kamrarna i byggnaden.


text:
Kamrarna låg nämligen i tre våningar och hade inga pelare så som förgårdarna hade. Därför blev den översta våningens kamrar mer indragna än den nedersta och den mellersta våningens.


text:
En yttre skiljemur gick utmed tempelkamrarna mot den yttre förgården, framför tempelkamrarna, och den var femtio alnar lång.


text:
Längden på tempelkammarbyggnaden mot den yttre förgården var femtio alnar, men åt templet till hundra alnar.


text:
Nedanför dessa tempelkamrar fanns ingången från öster, när man ville komma till dem från den yttre förgården.


text:
<pb/>Förgårdens mur var som bredast mot öster, och där låg tempelkamrar mitt emot tempelgården och även mitt emot tempelbyggnaden.


text:
Framför kamrarna gick en gång, liksom vid tempelkamrarna på norra sidan, och dessa hade samma längd och bredd. Alla utgångar här var som där i fråga om dörrar och andra anordningar.


text:
Som det var med dörrarna på tempelkamrarna mot söder, så fanns också här en dörr vid vilken en väg började, den väg som följde skiljemuren österut, när man gick in i tempelkamrarna.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Sedan sade han till mig: ”De norra och södra tempelkamrarna som ligger mitt emot tempelgården ska vara de heliga tempelkamrar, där prästerna som får träda fram inför HERREN ska äta det högheliga. Där ska de förvara det högheliga, såväl matoffer som syndoffer och skuldoffer, för det är en helig plats.


text:
<f>ⓜ</f> När prästerna har gått in, får de inte gå ut därifrån direkt till den yttre förgården, om de inte där har lämnat kvar de kläder som de har tjänstgjort i, eftersom dessa är heliga. Först när de har klätt sig i andra kläder får de gå ut på den plats som är för folket.”


text:
<pb/>När han nu hade avslutat mätningen av det inre tempelområdet, förde han mig ut till den port som låg mot öster. Där mätte han platsen runtom.


text:
Han mätte platsens fyra sidor. Den var omgiven av en mur. Platsens längd var 500 stänger och dess bredd 500 stänger. Den skulle skilja det heliga från det som inte var heligt.


text:
<f>ⓝ</f> Och se, härligheten från Israels Gud kom från öster, och hans röst var som dånet av väldiga vatten, och jorden lystes upp av hans härlighet.


text:
<f>ⓞ</f> Den syn jag då såg var lik den jag såg när jag kom för att fördärva staden. Det var en syn lik den jag såg vid floden Kebar. Och jag föll ner på mitt ansikte.


text:
<f>ⓟ</f> Och Anden lyfte mig upp och förde mig in på den inre förgården, och se, HERRENS härlighet uppfyllde templet.


text:
<f>ⓠ</f> Han sade till mig: ”Människobarn, detta är platsen för min tron, platsen för mina fötter, där jag vill bo ibland Israels barn för evigt. Och Israels hus ska inte mer orena mitt heliga namn, varken de själva eller deras kungar, genom sitt horeri och sina kungars döda kroppar och sina offerhöjder.


text:
<pb/>De som satte sin tröskel bredvid min tröskel och sin dörrpost bredvid min dörrpost, så att bara muren fanns mellan mig och dem, och som orenade mitt heliga namn med sina vidrigheter, dem har jag utrotat i min vrede.


text:
Men nu måste de avlägsna sitt otuktiga liv och sina kungars döda kroppar från mig. Då ska jag bo ibland dem för alltid.


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Men du människobarn, förkunna nu för Israels hus om detta tempel så att de skäms för sina synder. Låt dem mäta byggnadsverket.


text:
Om de då skäms för allt som de har gjort, så upplys dem om och beskriv för deras ögon templets plan och inredning, med utgångar och ingångar, alla former och alla stadgar och lagar som gäller, så att de ger akt på hela dess form och alla lagar om det och följer dem.


text:
Så är lagen om templet: På toppen av berget ska hela området runt omkring vara högheligt. Detta är lagen om templet.


text:
<pb/><f>ⓢ</f> Dessa var måtten på altaret i ­alnar, varje aln var en handsbredd längre än en vanlig aln. Dess sockel var en aln hög och en aln bred, och kantlisten på ramen, runt omkring utmed kanten, var en fjärdedels aln hög. Detta var altarets underlag.


text:
Avståndet från sockeln vid marken upp till den nedre avsatsen var två alnar, och bredden var en aln. Avståndet från den mindre avsatsen upp till den större var fyra alnar, och bredden var en aln.


text:
Altarhärden var tolv alnar lång och tolv alnar bred, så att dess fyra sidor bildade en liksidig fyrkant.


text:
Avsatsen var fjorton alnar lång och fjorton alnar bred utefter sina fyra sidor. Kanten runt omkring den var en halv aln, och dess sockel sträckte sig en aln runtom. Altarets trappsteg vette åt öster.


text:
<pb/>Då sade han till mig: ”Människo­barn, så säger Herren GUD: Detta är stadgarna angående altaret för den dag då det blir upprest, för att man ska offra brännoffer och stänka blod på det.


text:
<f>ⓣ</f> Då ska du ge en ungtjur till syndoffer åt de levitiska prästerna, som är av Sadoks familj och som får träda fram till mig för att göra tjänst inför mig, säger Herren GUD.


text:
<f>ⓤ</f> Och du ska ta av blodet och stryka på altarets fyra horn och på avsatsens fyra hörn och på kanten runtom. På det sättet ska du rena det och bringa försoning för det.


text:
<f>ⓥ</f> Sedan ska du ta syndoffertjuren och bränna upp den utanför helgedomen på en bestämd plats som hör till tempel­området.


text:
<pb/>Nästa dag ska du föra fram en felfri bock till syndoffer, och man ska rena altaret med den på samma sätt som man renade det med tjuren.


text:
När du så har slutfört reningen, ska du föra fram en felfri ungtjur och en felfri bagge av småboskapen.


text:
<f>ⓦ</f> Du ska föra fram dem inför HERREN, och prästerna ska strö salt på dem och offra dem som brännoffer åt HERREN.


text:
<pb/><f>ⓧ</f> Under sju dagar ska du dagligen offra en bock till syndoffer. En ungtjur och en bagge av småboskapen, båda felfria, ska också offras.


text:
<f>ⓨ</f> Under sju dagar ska man på detta sätt bringa försoning för altaret och rena det och inviga det.


text:
<f>ⓩ</f> Men sedan dessa dagar har gått ska prästerna på åttonde dagen och i framtiden offra era brännoffer och gemenskapsoffer på altaret. Och jag ska då vara nådig mot er, säger Herren GUD.”


text:
<pb/>  Därefter förde han mig tillbaka mot helgedomens yttre port, den som vette åt öster. Den var nu stängd.


text:
<f>ⓐ</f> HERREN sade till mig: ”Denna port ska förbli stängd och inte mer öppnas, och ingen ska gå in genom den, för HERREN, Israels Gud, har gått in genom den. Därför ska den vara stängd.


text:
<f>ⓑ</f> Men fursten, eftersom han är furste, ska få sitta där och äta sitt bröd inför HERRENS ansikte. Han ska då gå in genom portens förhus, och samma väg ska han gå ut igen.”


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Sedan förde han mig genom norra porten till platsen framför huset. Jag fick då se hur HERRENS härlighet uppfyllde HERRENS hus. Då föll jag ner på mitt ansikte.


text:
HERREN sade till mig: ”Människobarn, ge akt på och se med dina ögon och hör med dina öron allt som jag nu säger till dig om alla stadgar angående HERRENS hus och om alla lagar som rör det. Lägg märke till ingången till huset och helgedomens alla utgångar.


text:
<f>ⓓ</f> Säg till Israels hus, det upproriska: Så säger Herren GUD: Nu får det vara nog med alla era vidrigheter, ni av Israels hus.


text:
<f>ⓔ</f> Ni har låtit främlingar med oomskuret hjärta och oomskuret kött komma in i min helgedom och vara där, så att mitt hus har blivit vanhelgat, medan ni bar fram min mat, fett och blod. Mitt förbund har därmed brutits, för att inte tala om alla era andra vidrigheter.


text:
Ni har inte själva utfört tjänsten vid mina heliga föremål, utan ni har satt andra att göra tjänst åt er i min helgedom.


text:
<pb/>Så säger Herren GUD: Ingen främling med oomskuret hjärta och oomskuret kött får komma in i min helgedom, ingen av de främlingar som finns bland Israels barn.


text:
Också de leviter som övergav mig när Israel for vilse, de som själva for vilse och övergav mig och följde sina avgudar, de måste bära sin missgärning.


text:
De ska i min helgedom svara för vakttjänstgöringen vid husets portar och annan tjänstgöring i huset. De ska slakta brännoffer och slaktoffer åt folket och ska stå inför dem och betjäna dem.


text:
Eftersom de betjänade dem inför deras avgudar och därmed var en orsak till synd för Israels folk, därför har jag svurit med upplyft hand, säger Herren GUD, att de ska få bära sin missgärning.


text:
<f>ⓕ</f> De ska inte få komma mig nära för att tjäna som präster inför mig eller för att komma nära mina heliga föremål, de högheliga, utan de ska bära sin skam och de avskyvärda synder som de begått.


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Men de levitiska präster som tjänstgjorde vid min helgedom, nämligen Sadoks söner, när de andra israeliterna for vilse och gick bort ifrån mig, de ska få träda fram till mig för att göra tjänst inför mig. De ska stå inför mitt ansikte för att offra fett och blod åt mig, säger Herren GUD.


text:
<f>ⓗ</f> De ska gå in i min helgedom, och de ska träda fram till mitt bord för att tjänstgöra inför mig och utföra vad som ska utföras åt mig.


text:
<f>ⓘ</f> När de kommer in i den inre förgårdens portar, ska de ta på sig linnekläder. De får inte ha på sig något av ylle, när de gör tjänst i den inre förgårdens portar och inne i templet.


text:
<f>ⓙ</f> De ska ha huvudbonader av linne på huvudet och benkläder av linne runt höfterna. De får inte klä sig i något som gör att de svettas.


text:
<f>ⓚ</f> När de sedan går ut på den yttre förgården, till folket på den yttre förgården, ska de ta av sig de kläder som de gjort tjänst i och lämna kvar dem i helgedomens tempelkamrar och klä sig i andra kläder, så att de inte gör folket heligt med sina kläder.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> De ska inte raka huvudet, men inte heller låta håret växa fritt utan klippa sitt huvudhår kort.


text:
<f>ⓝ</f> En änka eller en frånskild kvinna får han inte ta till hustru utan endast en jungfru av Israels släkt. Men han får ta en änka, om hon är änka efter en präst.


text:
<f>ⓞ</f> De ska lära mitt folk att skilja mellan heligt och oheligt och undervisa dem om skillnaden mellan orent och rent.


text:
<f>ⓟ</f> I rättstvister ska de uppträda som domare och ska döma efter mina bud. Mina lagar och stadgar ska de iaktta vid alla mina högtider, och mina sabbater ska de hålla heliga.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Ingen av dem får orena sig genom att gå in till en död. Endast genom far eller mor, son eller dotter eller bror, eller genom en syster som inte har tillhört någon man får han orena sig.


text:
och den dag, då han går in i helgedomen, på den inre förgården, för att göra tjänst i helgedomen, ska han bära fram ett syndoffer för sig, säger Herren GUD.


text:
<pb/><f>ⓢ</f> Detta ska vara deras arvedel, att jag själv är deras arvedel. Ni ska inte ge dem någon egendom i Israel, för jag själv är deras egendom.


text:
<f>ⓣ</f> Matoffret, syndoffret och skuldoffret ska de äta, och allt tillspillogivet i Israel ska tillhöra dem.


text:
<f>ⓤ</f> Det första av förstlingsfrukterna och alla slags offergåvor, vad ni än bär fram som offergåva, ska tillhöra prästerna. Det första av ert mjöl ska ni ge åt prästen, för att välsignelse ska vila över ditt hus.


text:
<pb/>  <f>ⓦ</f> När ni genom lottkastning fördelar landet, ska ni som offergåva åt HERREN ge en helig del av landet. Denna del ska vara 25 000 alnar lång och 10 000 alnar bred<f>[163]</f> och vara helig till hela sitt omfång runtom.


text:
<f>ⓧ</f> Av denna ska man ta en liksidig fyrkant till helgedomen, 500 alnar i längd och 500 alnar i bredd, och till utmark runtom 50 alnar.


text:
Av det heliga området ska du stycka av en del, 25 000 alnar i längd och 10 000 i bredd och där ska helgedomen, det allra heligaste, ligga.


text:
<f>ⓨ</f> Detta är en helig del av landet, och den ska tillhöra prästerna som gör tjänst i helgedomen, dem som får träda fram för att göra tjänst inför HERREN. Detta ska vara en plats åt dem för deras hus, men också en helig plats för helgedomen.


text:
<f>ⓩ</f> Och ett stycke, 25 000 alnar i längd och 10 000 i bredd, ska förutom 20 tempelkamrar tillhöra leviterna, som gör tjänst i templet, som deras egendom.


text:
<f>ⓐ</f> Åt staden ska ni ge ett område som är 5 000 alnar brett och 25 000 alnar långt och som gränsar till det heliga offergärdsområdet. Det ska tillhöra hela Israels hus.


text:
<pb/><f>ⓑ</f> Fursten ska få ett område på båda sidor om det heliga offergärdsområdet och stadens egendom. Det ska gränsa till det heliga offergärds­området och stadens egendom, dels på västra sidan västerut, dels på östra sidan österut. I längd ska det motsvara en stamlotts utsträckning från västra gränsen till östra.


text:
Detta ska vara hans egendom i Israel. Mina furstar ska då inte mer förtrycka mitt folk, utan de ska låta Israels hus få behålla sitt land såsom det fördelats till deras stammar.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Så säger Herren GUD: Nu får det vara nog, ni Israels furstar! Upphör med våld och förtryck och handla rätt och rättfärdigt. Driv inte längre mitt folk från hus och hem, säger Herren GUD.


text:
Efan och batmåttet ska hålla samma mått<f>[165]</f>, så att batmåttet rymmer tiondelen av en homer liksom efan rymmer tiondelen av en homer, för efter homern ska man bestämma måtten.


text:
<f>ⓔ</f> Sikeln ska innehålla tjugo gera. Tjugo siklar, tjugofem siklar och femton siklar<f>[166]</f> ska minan innehålla hos er.


text:
<pb/>Detta är den offergåva ni ska ge: En sjättedels efa av var homer<f>[167]</f> vete och en sjättedels efa av var homer korn,


text:
dessutom den föreskrivna gåvan av olja, som mäts i bat: En tiondels bat av var kor — som är ett mått på tio bat och lika med en homer. Tio bat utgör en homer.


text:
Dessutom ska ni av småboskapen från Israels vattenrika betesmarker ge ett djur på varje tvåhundratal till matoffer, brännoffer och gemenskapsoffer för att bringa försoning åt folket, säger Herren GUD.


text:
Men fursten måste bära fram brännoffer, matoffer och dryckesoffer på högtiderna, nymånaderna och sabbaterna, vid alla Israels högtidsdagar. Han ska skaffa fram syndoffer, matoffer, brännoffer och gemenskapsoffer för att bringa försoning åt Israels hus.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Så säger Herren GUD: På första dagen i första månaden ska du ta en felfri ungtjur och rena helgedomen.


text:
Prästen ska ta lite av syndoffrets blod och stryka på templets dörrposter och på altaravsatsens fyra hörn och på dörrposten till den inre förgårdens port.


text:
<f>ⓖ</f> Så ska du göra också på sjunde dagen i månaden, för den som av misstag eller av okunnighet har syndat. På detta sätt ska ni bringa försoning för templet.


text:
<pb/><f>ⓗ</f> På fjortonde dagen i första måna­den ska ni fira påskhögtid. I sju dagar ska ni hålla högtid, och ni ska då äta osyrat bröd.


text:
<f>ⓘ</f> På den dagen ska fursten för sig själv och för allt folket i landet offra en tjur till syndoffer.


text:
Men under högtidens sju dagar ska han varje dag som brännoffer åt HERREN offra sju tjurar och sju baggar, alla felfria, och dagligen en bock som syndoffer.


text:
<f>ⓙ</f> Som matoffer ska han offra en efa till varje tjur och en efa till varje bagge och en hin olja<f>[168]</f> till varje efa.


text:
<f>ⓚ</f> På femtonde dagen i sjunde månaden och under högtidens sju dagar ska han bära fram likadana offer, likadana syndoffer, brännoffer och matoffer och lika mycket olja.


text:
<pb/>  Så säger Herren GUD: Den inre förgårdens port, den som vetter åt öster, ska vara stängd under de sex arbetsdagarna, men på sabbatsdagen ska den öppnas. Likaså ska den öppnas på nymånadsdagen.


text:
<f>ⓛ</f> Då ska fursten utifrån gå in genom portens förhus och ställa sig vid portens dörrpost. Prästerna ska förrätta hans brännoffer och hans gemenskapsoffer, och han ska tillbe på portens tröskel och sedan gå ut. Men porten ska inte stängas förrän på kvällen.


text:
<pb/>Brännoffret som fursten ska bära fram åt HERREN på sabbatsdagen ska utgöras av sex felfria lamm och en felfri bagge.


text:
<f>ⓜ</f> Som matoffer ska han bära fram en efa till baggen och till lammen så mycket han vill ge som matoffer, och till varje efa ska han offra en hin olja.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> På nymånadsdagen ska han bära fram en felfri ungtjur, sex lamm och en bagge, alla felfria.


text:
Som matoffer ska han offra en efa till tjuren och en efa till baggen och till lammen så mycket han vill ge, och till varje efa ska han offra en hin olja.


text:
<pb/>När folket i landet kommer inför HERRENS ansikte vid högtiderna, ska den som har gått in genom norra porten för att tillbe gå ut genom södra porten, och den som har gått in genom södra porten ska gå ut genom norra porten. Ingen ska gå tillbaka genom samma port som han har kommit in genom, utan han ska gå ut genom den motsatta.


text:
<pb/><f>ⓟ</f> Vid fester och högtider ska matoffret vara en efa till varje tjur och en efa till varje bagge och till lammen så mycket han vill ge, samt en hin olja till varje efa.


text:
När furs­ten vill offra ett frivilligt offer, vare sig det är ett brännoffer eller ett gemenskapsoffer som frivilligt offer åt HERREN, ska man öppna för honom den port som vetter åt öster, och han ska offra sitt brännoffer och sitt gemenskapsoffer så som han brukar göra på sabbatsdagen. Därefter ska han gå ut, och man ska stänga porten efter honom.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Varje dag ska du som brännoffer åt HERREN bära fram ett felfritt årsgammalt lamm. Du ska offra ett sådant varje morgon.


text:
Till det ska du varje morgon som matoffer bära fram en sjättedels efa samt en tredjedels hin<f>[169]</f> olja för att fukta mjölet. Detta matoffer åt HERREN ska vara en bestående stadga och gälla för alltid.


text:
<pb/>Så säger Herren GUD: Om fursten ger någon av sina söner en gåva av sin arvedel, ska det tillhöra hans söner. Det är deras egendom som arv.


text:
<f>ⓡ</f> Men om han ger en gåva av sin arvedel åt någon av sina tjänare, ska den tillhöra tjänaren fram till friåret<f>[170]</f>. Då ska den återgå till fursten. Hans arv tillhör endast hans söner. Dem ska det tillhöra.


text:
<pb/><f>ⓢ</f> Fursten får inte ta något av folkets arvedel så att han tränger ut dem från deras egendom. Endast av sin egen egendom ska han låta sina söner ärva, för att ingen av mitt folk ska trängas undan från den egendom som är hans.”


text:
<pb/>Han förde mig genom den ingång som låg vid sidan om porten till de heliga tempelkamrar som var bestämda för prästerna och som ­vette åt norr, och jag såg att det fanns en plats längst in mot väster.


text:
Han sade till mig: ”Detta är den plats där präst­erna ska koka skuldoffret och syndoffret och där de ska baka matoffret för att inte behöva bära ut det på den yttre förgården och därmed göra folket heligt.”


text:
<pb/>Därefter förde han mig ut på den yttre förgården och lät mig gå fram till förgårdens fyra hörn, och jag såg då att i vart och ett av förgårdens hörn fanns en gård.


text:
I förgårdens fyra hörn fanns kringbyggda gårdar, fyrtio alnar långa och trettio alnar breda<f>[171]</f>. De fyra hörngårdarna var lika stora.


text:
Runt omkring dem gick en mur, runt omkring alla fyra, och nertill i muren runt omkring hade man inrättat eldstäder för kokning.


text:
<pb/>  <f>ⓤ</f> Sedan förde han mig tillbaka till husets ingång, och där fick jag se vatten rinna fram<f>[172]</f> under husets tröskel på östra sidan, för husets framsida låg mot öster, och vattnet flöt ner under husets södra sida, söder om altaret.


text:
Sedan förde han mig ut genom norra porten och ledde mig fram på en yttre väg till den yttre porten, den som vette åt öster. Där fick jag se vatten välla fram från den södra sidan.


text:
<pb/>Sedan gick mannen med ett mät­snöre i handen ett stycke mot öster och mätte upp tusen alnar och lät mig gå genom vattnet, och det räckte mig till vristen.


text:
Sedan mätte han upp ytterligare tusen alnar och lät mig där gå genom vattnet, och det räckte mig till knäna. Ännu en gång mätte han upp tusen alnar och lät mig gå genom vattnet som då räckte mig till höfterna.


text:
Ytterligare en gång mätte han upp tusen alnar, och nu var det en ström som jag inte kunde vada över. Vattnet gick så högt att man måste simma. Det var en ström som man inte kunde komma över.


text:
<pb/>Han sade till mig: ”Har du sett det, du människobarn?” Sedan förde han mig tillbaka upp på flodens strand.


text:
Då sade han till mig: ”Detta vatten rinner fram mot den östra delen av landet och flyter ner över Hedmarken och sedan ut i havet<f>[173]</f>. Vattnet som bröt fram rinner till havet, och vattnet blir då sunt.


text:
<pb/>Överallt dit den dubbla strömmen kommer upplivas alla levande varelser som rör sig i stim. Och fiskarna blir där mycket talrika, för när detta vatten kommer dit blir vattnet sunt, och allt får liv där strömmen rinner fram.


text:
<pb/>Fiskare ska stå utmed den från En-Gedi<f>[174]</f> ända till En-Eglajim, och hela den sträckan ska vara som ett enda fiskeläge. Det ska där finnas fiskar av olika slag och i stor mängd alldeles som i Stora havet<f>[175]</f>.


text:
<f>ⓥ</f> Och vid strömmens båda stränder ska alla slags fruktträd växa upp. Deras löv ska inte vissna och deras frukt ska inte ta slut. Varje månad ska träden bära ny frukt, för deras vatten kommer från helge­domen. Deras frukter ska tjäna till föda och deras löv till läkedom.


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Så säger Herren GUD: Dessa är de gränser efter vilka ni ska utskifta landet som arvedel åt Israels tolv stammar. Josef ska ha två lotter.


text:
<f>ⓧ</f> Ni ska få det till arvedel, den ena stammen såväl som den andra. Därför att jag med upplyft hand lovade att ge det åt era fäder ska detta land bli er arvedel.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Detta ska vara landets gräns på norra sidan: Från Stora havet längs Hetlonsvägen, där vägen går till Sedad,


text:
Hamat, Berota, Sibrajim, som ligger mellan Damaskus och Hamats områden, det mellersta Haser, som ligger vid Havrans gräns.


text:
Så ska gränsen gå från havet till Hasar-Enon vid Damaskus gräns och vidare allt längre norrut upp mot Hamats gräns. Detta är norra sidan.


text:
<pb/>På östra sidan ska gränsen börja mellan Havran och Damaskus och gå mellan Gilead och Israels land och utgöras av Jordan. Från nordgränsen neråt till det östra havet, ska ni mäta ut den. Detta är östra sidan.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> På sydsidan ska gränsen gå från Tamar till Meribots vatten vid Kadesh, längs bäckfåran<f>[176]</f> fram till Stora havet. Detta är den södra gränsen.


text:
På västra sidan ska gränsen utgöras av Stora havet och gå från sydgränsen till en punkt mitt emot det ställe där vägen går till Hamat. Detta är västra sidan.


text:
<f>ⓐ</f> Ni ska dela ut det genom lottkastning till arvedel åt er själva och åt främlingarna, som bor och föder barn ibland er. De ska vara för er så som infödda bland Israels barn. De ska med er få arvslott bland Israels stammar.


text:
<pb/>  <f>ⓑ</f> Detta är namnen på stammarna: <pb/>Vid norra gränsen längs efter Het­lonsvägen, där vägen går till Hamat, vidare bort mot Hasar-Enan — med Damaskus gräns i norr och längs med Hamat — där ska Dan ha en lott, så att hela sträckan från östra sidan till västra tillhör honom.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Närmast Juda område ska från östra sidan till västra sidan det område sträcka sig som ni ska ge som gåva till HERREN. Ni ska som gåva ge 25 000 alnar i bredd och lika mycket i längd som en stamlott från östra till västra sidan. Helgedomen ska ligga där i mitten.


text:
<pb/>Av detta heliga område som ni ger som gåva ska ett stycke tillhöra prästerna, i norr 25 000 alnar, i väster 10 000 alnar i bredd, i öster likaså 10 000 alnar i bredd och i söder 25 000 i längd, och HERRENS helgedom ska ligga där i mitten.


text:
<f>ⓓ</f> Det ska tillhöra prästerna, dem av Sadoks söner som har blivit helgade och som har gjort tjänst åt mig och som inte for vilse som leviterna gjorde när de andra israeliterna for vilse.


text:
Därför ska en särskild del av den offergåva som avstyckats från landet tillhöra dem som ett högheligt område invid leviternas.


text:
<f>ⓔ</f> Men leviterna ska få ett område som motsvarar prästernas, i längd 25 000 alnar och i bredd 10 000, längden överallt 25 000 och bredden 10 000.


text:
De får inte sälja eller byta bort något av det. De får heller inte på annat sätt överlåta det bästa av landet åt någon annan, för det är helgat åt HERREN.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Men de 5 000 alnar som blir över på bredden invid de 25 000 ska vara en allmänning för staden, dels att bo på, dels som utmark. Och staden ska ligga där i mitten.


text:
Detta är stadens mått: Norra sidan 4 500 alnar, södra sidan 4 500, på östra sidan 4 500 och västra sidan 4 500.<f>[177]</f>


text:
<pb/>Staden ska ha en utmark som norrut sträcker sig 250 alnar, söder­ut 250, österut 250 och västerut 250 alnar.


text:
Det som återstår av marken längs det heliga området blir 10 000 alnar österut och 10 000 västerut, och det sträcker sig utmed det heliga området. Avkastningen av detta område ska tjäna till föda åt stadens invånare.


text:
<f>ⓖ</f> Hela den del som ni ska avskilja ska vara 25 000 alnar långt och 25 000 brett och bilda en fyrkant. Ni ska överlämna denna heliga gåva till staden som dess egendom.


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Fursten ska få vad som blir över på båda sidor om det heliga området och stadens område. Det gäller marken fram till det 25 000 alnar breda heliga området, ända till östra gränsen, och likaså västerut marken fram till det 25 000 alnar breda området, ända till västra gränsen. Båda dessa områden som går parallellt med stam­lotterna ska tillhöra fursten. Det heliga området med helgedomen ska ligga mitt emellan dem.


text:
Från leviternas område och från stadens område, som ligger mitt emellan furs­tens områden, ska det som ligger mellan Juda sydgräns och Benjamins nordgräns tillhöra fursten.


text:
<pb/>Sedan följer de återstående stammarna. Först ska Benjamin ha en lott, från östra sidan till västra.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Närmast Gads område, på dess södra sida, ska gränsen gå från Tamar över Meribas vatten vid Kadesh och vidare till bäckfåran fram till Stora havet.


text:
<pb/>Detta är det land som ni genom lottkastning ska fördela till arvedel åt Israels stammar. <pb/>Detta ska vara deras stamlotter, säger Herren GUD.


text:
<f>ⓙ</f> och av stadens portar, uppkallade efter Israels stammar, ska tre ligga i norr: Den första är Rubens port, den andra Juda port och den tredje Levi port.


text:
På östra sidan ska den också mäta 4 500 alnar, och ha tre portar: Den första är Josefs port, den andra Benjamins port och den tredje Dans port.


text:
På samma sätt ska också den södra sidan hålla ett mått på 4 500 alnar och ha tre portar: Den första Simeons port, den andra Isaskars port, den tredje Sebulons port.


text:
Västra sidan ska mäta 4 500 alnar och ha tre portar: Den första är Gads port, den andra Ashers port, den tredje Naftalis port.


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Runtom ska staden mäta 18 000 alnar, och för all framtid ska dess namn vara: HERREN är här.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> I Juda kung Jojakims tredje regeringsår<f>[1]</f> kom Babels kung Nebukadnessar<f>[2]</f> mot Jerusalem. Han belägrade staden,


text:
<f>ⓑ</f> och Herren gav Juda kung Jojakim i hans hand liksom en del av kärlen i Guds tempel. Nebukadnessar förde dem till sin guds hus<f>[3]</f> i Shinars land och satte kärlen i sin guds skattkammare.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Kungen befallde sin förste hovmarskalk Ashpenas att hämta några av Israels barn från kungaätten<f>[4]</f> eller av förnäm börd,


text:
unga män utan defekter som såg bra ut. De skulle kunna tillägna sig all slags lärdom, vara kloka, ha lätt för att lära och vara dugliga att tjäna i kungens palats. De skulle få undervisning i kaldeernas litteratur och språk<f>[5]</f>.


text:
Kungen bestämde åt dem en daglig tilldelning av kungens egen mat och av vinet som han själv drack. De skulle läras upp i tre år och därefter tjänstgöra<f>[6]</f> hos kungen.


text:
<f>ⓔ</f> Men förste hovmarskalken gav dem andra namn. Daniel kallade han Belteshassar, Hananja Shadrak, Mishael Meshak och Asarja<f>[7]</f> Abed-Nego.


text:
<pb/>Men Daniel bestämde sig i sitt hjärta för att inte orena sig med kungens mat eller med vinet som han drack, och han bad förste hovmarskalken att han inte skulle behöva orena sig.


text:
men han sade till Daniel: ”Jag är rädd att min herre kungen, som har bestämt vad ni ska äta och dricka, ska finna att ni är magrare än era jämnåriga bland de unga männen. Då drar ni skuld över mig inför kungen.”


text:
<pb/>Då sade Daniel till hovmästaren<f>[8]</f> som förste hovmarskalken satt över Daniel, Hananja, Mishael och Asarja:


text:
<f>ⓖ</f> ”Gör ett försök med dina tjänare i tio dagar. Låt oss få äta grönsaker<f>[9]</f> och dricka vatten.


text:
Jämför oss sedan med de unga män som har ätit av kungens mat, och gör med dina tjänare efter vad du då ser.”


text:
Efter de tio dagarna visade det sig att de såg bättre ut och var mer välnärda än alla de unga män som åt av kungens mat.


text:
Då tog hovmästaren bort maten de skulle ha fått och vinet de skulle ha druckit och gav dem grönsaker i stället.


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Åt dessa fyra unga män gav Gud kunskap och insikt i all slags skrift och vishet, och Daniel förstod alla slags syner och drömmar.


text:
När tiden var inne då kungen bestämt att de skulle hämtas, fördes de av förste hovmarskalken inför Nebukadnessar.


text:
Kungen talade med dem, och det fanns ingen bland dem alla som kunde jämföras med Daniel, Hananja, Mishael och Asarja. De fick därför tjänstgöra hos kungen.


text:
<f>ⓘ</f> Han fann att de i allt som krävde vishet och förstånd var tio gånger klokare än alla de spåmän och besvärjare som fanns i hela hans rike.


text:
<pb/><f>ⓚ</f> I sitt andra regeringsår<f>[11]</f> hade Nebukadnessar drömmar som gjorde honom orolig och sömnlös.


text:
<f>ⓛ</f> Då kallade kungen till sig sina spåmän, besvärjare, trollkarlar och kaldeer<f>[12]</f> för att de skulle tala om för honom vad han hade drömt. Och de kom och trädde fram inför kungen.


text:
<pb/>Kungen sade till dem: ”Jag har haft en dröm, och min ande är orolig. Jag vill veta vad jag drömt.”


text:
<f>ⓜ</f> Då sade kaldeerna till kungen på arameiska<f>[13]</f>: ”Må kungen leva för evigt! Berätta drömmen för dina tjänare så ska vi tyda den.”


text:
<f>ⓝ</f> Kungen svarade kaldeerna: ”Detta är mitt fasta beslut: Om ni inte förklarar drömmen för mig och tyder den ska ni huggas i stycken och era hus göras till sophögar.


text:
Men om ni berättar drömmen för mig och tyder den ska ni få gåvor och lön och stor ära av mig. Säg mig därför drömmen och dess tydning.”


text:
De svarade för andra gången: ”Kungen bör berätta drömmen för sina tjänare, så ska vi tala om vad den betyder.”


text:
<pb/>Kungen svarade: ”Jag märker tydligt att ni vill vinna tid, eftersom ni ser att detta är mitt fasta beslut.


text:
Om ni inte säger mig drömmen kan domen över er bara bli en. Ni har kommit överens om att ljuga och bedra i hopp om att tiderna ska förändras. Säg mig nu vad jag drömt, så vet jag att ni också kan tyda det för mig.”


text:
<pb/>Kaldeerna svarade kungen: ”Det finns ingen människa på jorden som kan säga det kungen vill veta. Ingen kung, hur stor och mäktig han än varit, har någonsin begärt något sådant av någon spåman, besvärjare eller kaldé.


text:
Det som kungen begär är för svårt. Det finns ingen som kan berätta det för kungen, ingen utom gudarna. Men de bor inte bland de dödliga.”


text:
<pb/>Detta gjorde kungen så vred och rasande att han befallde att alla de vise i Babel skulle förgöras.<f>[14]</f>


text:
När befallningen hade gått ut och man skulle döda de vise männen, sökte man också efter Daniel och hans vänner för att döda dem.


text:
<pb/>Då vände sig Daniel med kloka och förståndiga ord till Arjok, översten för kungens livvakter<f>[15]</f> som hade gått ut för att döda de vise i Babel.


text:
Han frågade Arjok, kungens befälhavare: ”Varför har kungen gett en så sträng befallning?” Arjok talade om för Daniel hur det var.


text:
Han uppmanade dem att be om nåd från himlens Gud, så att hemligheten skulle uppenbaras och Daniel och hans vänner inte skulle dödas tillsammans med de övriga vise i Babel.


text:
<f>ⓞ</f> och sade: <pb/><t>”Lovat är Guds namn</t> <t>från evighet till evighet,</t> <pb/>för vishet och makt tillhör honom.


text:
<pb/><t><f>ⓟ</f> Han låter tider och stunder skifta,</t> <pb/>han avsätter kungar <pb/><t>och tillsätter kungar,</t> <pb/>han ger de visa deras vishet <pb/><t>och de förståndiga</t> <t>deras förstånd.</t>


text:
<t><f>ⓠ</f> Han uppenbarar</t> <t>det som är djupt och fördolt,</t> <pb/>han vet vad som finns i mörkret <pb/><t>och ljuset bor hos honom.</t>


text:
<pb/>Dig, mina fäders Gud, <pb/><t>tackar och prisar jag</t> <pb/>för att du gett mig vishet <pb/><t>och förmåga</t> <t>och uppenbarat för mig</t> <t>det vi bad dig om.</t> <pb/>Du har visat oss <pb/><t>vad kungen ville veta.”</t>


text:
<pb/>Sedan gick Daniel till Arjok som hade fått order av kungen att förgöra de vise i Babel. Han kom in och sade till honom: ”Döda inte de vise i Babel. För mig till kungen, så ska jag ge honom tydningen.”


text:
Genast förde Arjok Daniel till kungen och sade till honom: ”Jag har funnit en man bland de judiska fångarna som kan ge kungen tydningen.”


text:
<f>ⓡ</f> Kungen sade till Daniel, som hade fått namnet Belteshassar: ”Kan du verkligen berätta drömmen för mig, vad jag såg och vad det betyder?”


text:
Daniel svarade kungen: <pb/>”Den hemlighet som kungen vill veta kan inga vise män, besvärjare, spåmän eller stjärntydare<f>[16]</f> berätta för kungen.


text:
Men det finns en Gud i himlen som kan uppenbara hemligheter, och han har låtit kung Nebukadnessar veta vad som ska ske i kommande dagar. Detta var din dröm och synen du såg på din bädd:


text:
När du, o konung, låg på din bädd, började du tänka på vad som ska ske i framtiden, och han som uppenbarar hemligheter lät dig veta vad som ska ske.


text:
<f>ⓢ</f> Denna hemlighet har uppenbarats för mig, inte för att jag har mer vishet än alla andra levande varelser, utan för att kungen skulle få veta tydningen så att du förstår ditt hjärtas tankar.


text:
<pb/>O konung, du såg i din syn en stor staty, hög och med strålande glans. Den stod framför dig, och den var skrämmande att se.


text:
Huvudet på statyn var av fint guld, bröstet och armarna av silver, buken och höfterna av koppar.<f>[17]</f>


text:
<pb/>Medan du såg på den revs en sten loss, men inte av människohänder, och den träffade statyns fötter av järn och lera och krossade dem.


text:
<f>ⓣ</f> Då krossades alltsammans, järnet, leran, kopparn, silvret och guldet. Allt blev som agnar från tröskplatserna<f>[18]</f> om sommaren, och vinden förde bort det så att inte ett spår fanns kvar. Men stenen<f>[19]</f> som hade träffat statyn blev ett stort berg som uppfyllde hela jorden.


text:
<f>ⓤ</f> Du, o konung, är kungarnas kung. Himlens Gud<f>[21]</f> har gett dig rike, styrka, makt och ära.


text:
<f>ⓥ</f> I din hand har han gett människorna, markens djur och himlens fåglar, var de än bor, och han har satt dig att härska över dem alla. Du är det gyllene huvudet.


text:
Men efter dig ska det uppstå ett annat rike, svagare än ditt, och därefter ett tredje rike av koppar som ska härska över hela jorden.


text:
Det fjärde riket ska vara starkt som järn, för järn krossar och slår sönder allt. Så som järn förstör allt annat ska det krossa och förstöra.


text:
<pb/>Och att du såg fötterna och tårna vara delvis av krukmakarlera och delvis av järn, det betyder att det ska vara ett splittrat rike. Men det ska ha något av järnets fasthet, eftersom du såg att leran var blandad med järn.


text:
Tårna på fötterna var delvis av järn och delvis av lera, och det betyder att riket ska vara delvis starkt och delvis svagt.


text:
Att du såg järnet blandat med lera betyder att människor ska blanda sig med varandra genom giftermål men ändå inte hålla samman, lika lite som järn kan förenas med lera.


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Men i de kungarnas dagar ska himlens Gud upprätta ett rike som aldrig i evighet ska gå under och vars makt inte ska överlämnas till något annat folk. Det ska krossa och göra slut på alla de andra rikena, men självt ska det bestå för evigt.


text:
<f>ⓧ</f> Du såg ju att en sten revs loss från berget, men inte av människohänder, och att den krossade järnet, kopparn, leran, silvret och guldet. <pb/>Den store Guden har nu uppenbarat för kungen vad som ska ske i framtiden. Drömmen är sann och tydningen tillförlitlig.”


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Då föll kung Nebukadnessar ner på sitt ansikte och tillbad Daniel och befallde att man skulle bära fram matoffer och rökelseoffer åt honom.


text:
<f>ⓩ</f> Och kungen sade till Daniel: ”Er Gud är i sanning en Gud över andra gudar, en Herre över kungar och en som uppenbarar hemligheter, eftersom du kunde uppenbara denna hemlighet.”


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Därefter upphöjde kungen Daniel och gav honom många stora gåvor och satte honom till herre över hela Babels provins och till högste föreståndare för alla de vise i Babel.


text:
<f>ⓑ</f> På Daniels begäran utsåg kungen Shadrak, Meshak och Abed-Nego att förvalta Babels provins, medan Daniel själv stannade vid kungens hov.


text:
<pb/>Kung Nebukadnessar lät göra en staty av guld, sextio alnar hög och sex alnar<f>[22]</f> bred. Han ställde upp den på Duraslätten<f>[23]</f> i Babels provins.


text:
Sedan sände han bud och kallade samman satraper<f>[24]</f>, guvernörer och ståthållare, fogdar, skattmästare, domare, lagtolkare och alla andra makthavare i provinserna, för att de skulle komma till invigningen av statyn som kung Nebukadnessar hade ställt upp.


text:
<pb/>Då samlades satraperna, guvernörerna och ståthållarna, fogdarna, skattmästarna, domarna, lagtolkarna och alla andra makthavare i provinserna till invigningen av statyn som kung Nebukadnessar hade ställt upp. När de stod framför den,


text:
När ni hör ljudet av horn, pipa, cittra, lyra, harpa, säckpipa och alla slags instrument, ska ni falla ner och tillbe den gyllene statyn som kung Nebukadnessar har ställt upp.


text:
<f>ⓒ</f> Men den som inte faller ner och tillber ska genast kastas i den brinnande ugnen<f>[25]</f>.”


text:
<pb/>Så snart allt folket hörde ljudet av horn, pipa, cittra, lyra, harpa och alla slags instrument föll de ner, alla folk, stammar och språk, och tillbad den gyllene statyn som kung Nebukadnessar hade ställt upp.


text:
<f>ⓔ</f> Kungen har befallt att alla människor ska falla ner och tillbe den gyllene statyn när de hör ljudet av horn, pipa, cittra, lyra, harpa, säckpipa och alla slags instrument,


text:
<f>ⓕ</f> Men nu finns här några judiska män, Shadrak, Meshak och Abed-Nego, som du har satt att förvalta Babels provins. Dessa män sätter sig över ditt påbud, o konung. De dyrkar inte dina gudar och tillber inte den gyllene statyn som du har ställt upp.”


text:
<pb/>Då befallde Nebukadnessar i vrede och raseri att man skulle föra fram Shadrak, Meshak och Abed-Nego. När man hade fört fram dem inför kungen


text:
sade Nebukadnessar till dem: ”Är det sant att ni, Shadrak, Meshak och Abed-Nego, inte dyrkar mina gudar och inte tillber den gyllene statyn som jag ställt upp?


text:
<f>ⓖ</f> Om ni nu faller ner och tillber statyn som jag gjort när ni hör ljudet av horn, pipa, cittra, lyra, harpa, säckpipa och alla slags instrument, så är allt väl. Men om ni inte tillber ska ni i samma stund kastas i den brinnande ugnen, och vilken gud kan då rädda er ur mina händer?”


text:
<pb/>Då svarade Shadrak, Meshak och Abed-Nego kungen: ”O Nebukadnessar, vi behöver inte svara dig på detta.


text:
<f>ⓗ</f> Om det blir så, är vår Gud som vi dyrkar mäktig att rädda oss ur den brinnande ugnen och ur din hand, o konung.


text:
<f>ⓘ</f> Men om inte, så ska du veta, o konung, att vi ändå inte dyrkar dina gudar och att vi inte tillber guldstatyn som du har ställt upp.”


text:
<pb/>Då fylldes Nebukadnessar av vrede mot Shadrak, Meshak och Abed-Nego, så att hans ansiktsuttryck förvandlades. Han befallde att man skulle göra ugnen sju gånger hetare<f>[26]</f> än man någonsin sett den vara.


text:
Och han befallde några av de starkaste männen i hans här att binda Shadrak, Meshak och Abed-Nego och kasta dem i den brinnande ugnen.


text:
Så bands de, iförda sina byxor, mantlar, mössor och andra kläder, och kastades i den brinnande ugnen.


text:
Men eftersom kungens befallning var så sträng och ugnen blivit så starkt upphettad, blev männen som förde dit Shadrak, Meshak och Abed-Nego själva dödade av eldslågorna.


text:
<pb/>Då blev kung Nebukadnessar förskräckt. Han reste sig hastigt och frågade sina rådsherrar: ”Var det inte tre män vi band och kastade i elden?” De svarade kungen: ”Jo visst, o konung.”


text:
Då sade han: ”Men nu ser jag fyra män gå lösa och lediga inne i elden, helt oskadda. Och den fjärde ser ut som en gudason<f>[27]</f>.”


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Sedan gick Nebukadnessar fram till den brinnande ugnens öppning och ropade: ”Shadrak, Meshak och Abed-Nego! Ni den högste Gudens tjänare, kom ut, kom hit!” Då kom Shadrak, Meshak och Abed-Nego ut ur elden.


text:
<f>ⓚ</f> Och satraperna, guvernörerna, ståthållarna och kungens rådsherrar samlades där och såg att elden inte hade haft någon makt över männens kroppar, att deras huvudhår inte hade svetts och att deras kläder inte skadats. Man kunde inte ens känna att de luktade bränt.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Nebukadnessar tog då till orda och sade: ”Lovad är Shadraks, Meshaks och Abed-Negos Gud, som sände sin ängel och räddade sina tjänare. De litade på honom och gick emot kungens befallning och vågade sina liv för att inte tvingas dyrka eller tillbe någon annan gud än sin egen Gud.


text:
<f>ⓜ</f> Härmed befaller jag nu att var och en av alla folk och stammar och språk som säger något ovärdigt om Shadraks, Meshaks och Abed-Negos Gud, han ska huggas i stycken och hans hus ska göras till en sophög. För det finns ingen Gud som kan rädda så som han.”


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Därefter lät kungen Shadrak, Meshak och Abed-Nego få stor ära och makt i Babels provins.


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Från kung Nebukadnessar till alla folk och stammar och språk över hela jorden. Jag önskar er fred och framgång.


text:
Jag finner för gott att härmed tillkännage de tecken och under som den högste Guden har gjort med mig.


text:
<pb/><t><f>ⓟ</f> Stora är hans tecken,</t> <t>mäktiga hans under.</t> <pb/>Hans rike är ett evigt rike, <pb/><t>hans välde varar</t> <t>från släkte till släkte.</t>


text:
Därför befallde jag att alla de vise i Babel skulle hämtas till mig för att förklara drömmens tydning för mig.


text:
Spåmännen, besvärjarna, kaldeerna och stjärntydarna kom och jag berättade drömmen för dem, men de kunde inte ge mig tydningen.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Slutligen kom också Daniel inför mig, han som hade fått namnet Belteshassar efter min guds namn. Heliga gudars ande bor i honom, och jag berättade drömmen för honom:


text:
<f>ⓡ</f> ”Belteshassar, du som är den främste bland spåmännen, jag vet att heliga gudars ande bor i dig och att ingen hemlighet är för svår för dig. Säg mig vad jag såg i min dröm och vad det betyder!


text:
<pb/><f>ⓢ</f> Här är den syn som jag hade på min bädd: Jag såg i min syn ett träd stå mitt på jorden, och det var mycket högt.


text:
<f>ⓣ</f> Lövverket var vackert, och det bar så mycket frukt att det hade mat åt alla. Markens djur fann skugga under det och himlens fåglar bodde på grenarna. Allt levande fick sin föda från det.


text:
Han ropade med hög röst och sade: ’Hugg ner trädet och kapa grenarna, riv bort lövverket och strö ut frukten, så att djuren under trädet flyr sin väg och fåglarna flyger bort från grenarna.


text:
Men stubben med rötterna ska lämnas kvar i jorden bland markens gräs, bunden med kedjor av järn och koppar. Den ska fuktas av himlens dagg och ha sin lott med djuren bland markens örter.


text:
Hans hjärta ska förvandlas från ett mänskligt hjärta så att han i stället får ett djurs hjärta<f>[28]</f>, och sju tider ska gå fram över honom.


text:
<f>ⓤ</f> Så är det bestämt genom väktarna, och så är det befallt av de heliga, för att de levande ska veta att den Högste råder över människors riken. Han ger dem åt vem han vill och upphöjer den ringaste bland människor till att härska över dem.’


text:
<pb/>Det var drömmen som jag, kung Nebukadnessar, hade. Nu får du, Belteshassar, tyda den, för ingen av alla de vise i mitt rike kan ge mig tydningen. Men du kan det, för heliga gudars ande bor i dig.”


text:
<pb/>Då stod Daniel, som också kallades Belteshassar, en stund bestört, fylld av oroliga tankar. Men kungen tog till orda igen och sade: ”Belteshassar, låt inte drömmen och dess betydelse skrämma dig.” <pb/>Belteshassar sade: ”Min herre, o att drömmen hade gällt dina fiender och dess betydelse dina motståndare!


text:
Trädet som du såg, som var stort och väldigt och så högt att det nådde till himlen och syntes över hela jorden,


text:
med så vackert lövverk och så mycket frukt att det hade föda åt alla, trädet som markens djur bodde under och på vars grenar himlens fåglar hade sina nästen,


text:
<f>ⓥ</f> det är du själv, o konung. Du har blivit stor och väldig, din storhet har vuxit och når upp till himlen och ditt välde sträcker sig till jordens ände.


text:
<pb/>Men kungen såg en helig väktare stiga ner från himlen och säga: ’Hugg ner trädet och förstör det. Men stubben ska lämnas kvar med rötterna i jorden, bunden med kedjor av järn och koppar bland markens gräs. Den ska fuktas av himlens dagg och ha sin lott bland markens djur, tills sju tider har gått fram över honom.’


text:
<f>ⓦ</f> Du ska bli utstött från människorna och bo bland markens djur och äta gräs som en oxe och fuktas av himlens dagg. Sju tider ska gå fram över dig, tills du har insett att den Högste råder över människors riken och ger dem åt vem han vill.


text:
<pb/>Men att det befalldes att trädets stubbe med rötterna skulle lämnas kvar, det betyder att du ska få tillbaka ditt rike när du har insett att det är himlen som har makten.


text:
<f>ⓧ</f> Därför, o konung, låt mitt råd behaga dig: Gör dig fri från dina synder genom att göra gott och från dina missgärningar genom att vara barmhärtig mot de fattiga, om din framgång ska bestå.”


text:
och han tog till orda och sade: ”Här är det stora Babel<f>[29]</f> som jag har byggt upp till ett kungavälde med min starka makt, till ära för mitt majestät!”


text:
<pb/>Medan orden ännu var i kungens mun kom en röst från himlen: ”Till dig, kung Nebukadnessar, ska det sägas: Ditt rike har tagits ifrån dig.


text:
Du ska bli utstött från människorna och bo bland markens djur och äta gräs som en oxe. Så ska sju tider gå fram över dig, tills du har insett att den Högste råder över människors riken och ger dem åt vem han vill.”


text:
<pb/>I samma ögonblick gick ordet i uppfyllelse på Nebukadnessar. Han blev utstött från människorna och måste äta gräs som en oxe. Himlens dagg fuktade hans kropp tills hans hår växte och blev som örnfjädrar och hans naglar blev som fågelklor.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Men när den tiden hade gått lyfte jag, Nebukadnessar, min blick till himlen och fick tillbaka mitt förstånd. Då lovade jag den Högste, jag prisade och ärade honom som lever i evighet. <pb/><t>Hans välde är ett evigt välde,</t> <t>hans rike varar från släkte till släkte.</t>


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Alla som bor på jorden <pb/><t>räknas för ingenting,</t> <t>han gör vad han vill</t> <t>med himlens här</t> <t>och med dem som bor på jorden.</t> <pb/>Ingen kan stå emot hans hand <pb/><t>eller säga till honom:</t> <t>”Vad är det du gör?”</t>


text:
<pb/>Vid samma tid återfick jag mitt förstånd och jag fick tillbaka min härlighet och glans, till ära för mitt rike. Mina rådsherrar och stormän sökte upp mig, och jag blev på nytt insatt i mitt rike och fick ännu större makt.


text:
<f>ⓐ</f> Nu prisar, upphöjer och ärar jag, Nebukadnessar,<f>[30]</f> himlens Kung, för alla hans gärningar är sanning och hans vägar rätta. Och han kan ödmjuka dem som vandrar i högmod.


text:
<pb/>Kung Belshassar<f>[31]</f> ordnade en stor festmåltid<f>[32]</f> för sina tusen stormän och drack vin med dem.


text:
<f>ⓑ</f> När Belshassar var påverkad av vinet, befallde han att man skulle bära in de kärl av guld och silver som hans far<f>[33]</f> Nebukadnessar hade tagit ur templet i Jerusalem. Kungen och hans stormän, hans hustrur och bihustrur skulle dricka ur dem.


text:
Då bar man fram guldkärlen som hade tagits ur Guds tempel i Jerusalem, och kungen och hans stormän, hans hustrur och bihustrur drack vin ur dem.


text:
<pb/>I samma stund visade sig fingrar som av en människohand som skrev på den vitkalkade väggen mitt emot den stora ljusstaken i kungens palats<f>[34]</f>, och kungen såg handen som skrev.


text:
<f>ⓓ</f> Och kungen ropade med hög röst och befallde att man skulle hämta besvärjarna, kaldeerna och stjärntydarna. Kungen sade till de vise i Babel: ”Den som kan läsa den skriften och ge mig dess tydning ska bli klädd i purpur<f>[35]</f>, få en guldkedja runt sin hals och styra som den tredje i riket.”


text:
Kung Belshassar blev då ännu mer förskräckt. Färgen försvann från hans ansikte och hans stormän var bestörta.


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Men när drottningmodern<f>[36]</f> fick höra vad kungen och hans stormän hade sagt, kom hon till festsalen. Där tog hon till orda och sade: ”Må kungen leva för evigt! Låt inte dina tankar skrämma dig, var inte så blek!


text:
<f>ⓕ</f> I ditt rike finns en man med heliga gudars ande i sig. På din fars tid visade han sig ha insikt och förstånd och en vishet lik gudarnas vishet. Din far, kung Nebukadnessar, satte honom främst bland spåmännen, besvärjarna, kaldeerna och stjärntydarna. Din far kungen gjorde så


text:
<f>ⓖ</f> eftersom Daniel, som kungen gav namnet Belteshassar, hade en enastående ande, klokhet, förstånd och skicklighet att tyda drömmar och lösa gåtor och reda ut problem. Låt därför nu hämta Daniel. Han kommer att ge tydningen.”


text:
<pb/><f>ⓗ</f> När Daniel hade förts till kungen tog kungen till orda: ”Är du Daniel, en av de judiska fångarna som min far kungen förde hit från Juda?


text:
Jag har hört talas om dig, att gudars ande bor i dig och att du visat dig ha insikt och förstånd och utomordentlig vishet.


text:
Nu är det så att de vise och besvärjarna har förts hit till mig för att läsa denna skrift och tyda den för mig, men de kan inte tyda den.


text:
Men om dig har jag hört att du kan ge tydningar och reda ut problem. Om du kan läsa skriften och säga mig vad den betyder ska du bli klädd i purpur, få en guldkedja runt din hals och styra som den tredje i mitt rike.”


text:
<pb/>Då sade Daniel till kungen: ”Du kan behålla dina gåvor och ge dina belöningar åt någon annan. Jag ska ändå läsa skriften för kungen och ge tydningen.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Åt din far Nebukadnessar, o konung, gav den högste Guden rike och storhet, ära och härlighet.


text:
Inför den storhet som Gud gav honom darrade människor av alla folk, stammar och språk i skräck för honom. Vem han ville dödade han, och vem han ville lät han leva. Vem han ville upphöjde han, och vem han ville ödmjukade han.


text:
<pb/>Men när hans hjärta förhävde sig och hans ande blev stolt och övermodig, då störtades han från sin kungatron och blev fråntagen sin ära.


text:
<f>ⓙ</f> Han blev utstött från människor, och hans hjärta blev som ett djurs. Han måste bo bland vildåsnor och äta gräs som en oxe, och hans kropp fuktades av himlens dagg, ända tills han insåg att Gud den Högste råder över människors riken och upphöjer vem han vill till att härska över dem.


text:
<pb/>Men du Belshassar, hans son, har ändå inte ödmjukat ditt hjärta trots att du visste allt detta.


text:
<f>ⓚ</f> Du upphöjde dig mot himlens Herre och lät bära fram kärlen från hans hus inför dig. Du och dina stormän, dina hustrur och bihustrur drack vin ur dem, och samtidigt prisade du dina gudar av silver och guld, koppar, järn, trä och sten, gudar som varken ser eller hör eller vet något. Men den Gud som har din ande och alla dina vägar i sin hand, honom har du inte ärat.


text:
Här är vad orden betyder. <e>Mene</e>: Gud har <e>räknat</e> ditt rikes dagar och gjort slut på det.


text:
<pb/><f>ⓜ</f> Då befallde Belshassar att man skulle klä Daniel i purpur, hänga guldkedjan om hans hals och utropa honom till den tredje i riket.


text:
<pb/>Darejavesh fann det lämpligt att sätta hundratjugo satraper över riket, för att de skulle finnas överallt i riket.


text:
Över dem satte han tre furstar, och en av dem var Daniel. Inför dem skulle satraperna avlägga räkenskap så att kungen inte skulle lida någon förlust.


text:
<pb/>Men Daniel utmärkte sig framför de andra furstarna och satraperna, för han hade en ande utan like, och kungen övervägde att sätta honom över hela riket.


text:
<f>ⓞ</f> Då försökte de andra furstarna och satraperna finna något att anklaga Daniel för i det som gällde riket. Men de kunde inte finna något att anklaga honom för eller något brottsligt hos honom, eftersom han var trogen i sin tjänst. Det fanns varken försumlighet eller ohederlighet hos honom.


text:
Då sade männen: ”Vi lär inte hitta något att anklaga den där Daniel för, ifall det inte gäller hans gudsdyrkan.”


text:
<pb/><f>ⓟ</f> Därefter skyndade<f>[39]</f> furstarna och satraperna i väg till kungen och sade till honom: ”Må du leva för evigt, kung Darejavesh!


text:
Rikets alla furstar, guvernörer och satraper, rådsherrar och ståthållare har enats om att det bör antas en kunglig förordning och utfärdas ett påbud: Den som under trettio dagar ber till någon annan gud eller människa än till dig, o konung, ska kastas i lejongropen<f>[40]</f>.


text:
<f>ⓠ</f> Så utfärda nu, o konung, ett påbud och sätt upp en skrivelse som efter Mediens och Persiens orubbliga lag inte kan återkallas.”


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Så snart Daniel fick veta att skrivelsen var uppsatt, gick han in i sitt hus. På övervåningen hade han fönster öppna i riktning mot Jerusalem<f>[41]</f>. Där föll han ner på sina knän tre gånger om dagen<f>[42]</f> och bad och tackade sin Gud, precis som han tidigare brukat göra.


text:
<f>ⓢ</f> De gick då till kungen och frågade honom om det kungliga påbudet: ”Har du inte satt upp ett påbud om att den som under trettio dagar ber till någon annan gud eller människa än till dig, o konung, ska kastas i lejongropen?” Kungen svarade: ”Jo, och påbudet står fast efter Mediens och Persiens orubbliga lag.”


text:
Då sade de till kungen: ”Daniel, en av de judiska fångarna, har varken tagit hänsyn till dig eller det påbud du utfärdat utan ber sin bön tre gånger om dagen.”


text:
<pb/>När kungen hörde det blev han djupt bedrövad och bestämde sig för att rädda Daniel. Ända till solnedgången ansträngde han sig för att finna en utväg och rädda honom.


text:
Då skyndade männen in till kungen och sade till honom: ”Vet, o konung, att det är Mediens och Persiens lag att de påbud och förordningar som kungen utfärdar inte kan återkallas.”


text:
<pb/>Då lät kungen hämta Daniel och kasta honom i lejongropen, och kungen sade till Daniel: ”Må din Gud, som du ständigt dyrkar, rädda dig!”


text:
<f>ⓣ</f> Och man bar fram en sten och lade den över gropens öppning, och kungen förseglade den med sitt eget och sina stormäns sigill för att inget skulle kunna ändras i det som hände med Daniel.


text:
Sedan gick kungen hem till sitt palats. Han fastade hela natten och lät inga kvinnor<f>[43]</f> komma in till sig, och han kunde inte sova.


text:
När han kom i närheten av gropen ropade han på Daniel med ängslig röst. Han sade: ”Daniel, du den levande Gudens tjänare! Har din Gud, som du ständigt dyrkar, kunnat rädda dig från lejonen?”


text:
<f>ⓤ</f> Min Gud har sänt sin ängel och stängt lejonens gap så att de inte skadat mig. För jag är utan skuld inför honom, och jag har inte heller gjort något fel mot dig, o konung.”


text:
<pb/>Då blev kungen mycket glad och befallde att man skulle ta upp Daniel ur gropen. När han hade tagits upp kunde man inte se någon skada på honom, eftersom han hade litat på sin Gud.


text:
Sedan lät kungen hämta männen som hade anklagat Daniel, och han lät kasta dem i lejongropen med deras barn och hustrur. Innan de ens hade nått botten i gropen överföll lejonen dem och krossade alla deras ben.


text:
<pb/><f>ⓥ</f> Därefter lät kung Darejavesh skriva till alla folk och stammar och språk som fanns över hela jorden: <pb/>”Jag önskar er fred och framgång!


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Härmed befaller jag att man inom hela mitt rikes område ska bäva och frukta för Daniels Gud. <pb/><t>För han är den levande Guden</t> <t>som består för evigt.</t> <t>Hans rike kan inte förgöras,</t> <t>hans välde har inget slut.</t>


text:
<t>Han befriar och räddar,</t> <t>han gör tecken och under</t> <t>i himlen och på jorden,</t> <t>och han har befriat Daniel</t> <t>ur lejonens våld.”</t>


text:
<pb/><f>ⓧ</f> Och denne Daniel steg i ära och makt under Darejaveshs regering, det vill säga<f>[44]</f> under persern Koreshs<f>[45]</f> regering.


text:
<pb/>I den babyloniske kungen Belshassars första regeringsår<f>[46]</f> hade Daniel en dröm och såg en syn medan han låg på sin bädd. Sedan skrev han ner drömmen och återgav huvudinnehållet.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Det första liknade ett lejon men hade vingar<f>[47]</f> som en örn. Medan jag betraktade det rycktes vingarna av från djuret, och det restes upp från jorden och stod på två fötter som en människa. Och det fick ett mänskligt hjärta.


text:
<pb/>Sedan fick jag se ett annat djur, det andra i ordningen. Det liknade en björn, och det reste sig på sin ena sida, och det hade tre revben i gapet mellan tänderna. Det fick befallningen: Res dig och sluka mycket kött!


text:
<pb/>Därefter fick jag se ännu ett djur. Det liknade en leopard men hade fyra fågelvingar på sidorna. Djuret hade fyra huvuden, och det fick stor makt.


text:
<pb/>Sedan fick jag i min syn om natten se ett fjärde djur, som var skrämmande, fruktansvärt och mycket starkt. Det hade stora tänder av järn, det slukade och krossade och trampade det som blev kvar under fötterna. Det var olikt alla de tidigare djuren och hade tio horn.


text:
<f>ⓩ</f> Men medan jag betraktade hornen fick jag se hur ett annat horn sköt upp mellan dem, ett litet horn som stötte bort tre av de tidigare hornen. Det hornet hade ögon som liknade människoögon och en mun som talade stora ord.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Medan jag såg på djuret sattes troner fram, och den Gamle av dagar satte sig ner. Hans kläder var vita som snö och håret på hans huvud var som ren ull. Hans tron var av eldslågor och dess hjul var av flammande eld.


text:
<f>ⓑ</f> En ström av eld flödade och gick ut från honom. Tusen gånger tusen tjänade honom, och tiotusen gånger tiotusen stod inför honom. Han satte sig ner för att döma, och böcker öppnades.


text:
<pb/>Jag fortsatte att se på, eftersom hornet talade så stora ord. Medan jag såg blev djuret dödat, och kroppen förstördes och kastades i den brinnande elden.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> I min syn om natten såg jag, och se, en som liknade en människoson kom med himlens skyar. Han närmade sig den Gamle och fördes fram inför honom.<f>[48]</f>


text:
<f>ⓓ</f> Åt honom gavs makt och ära och rike, och alla folk och stammar och språk ska tjäna honom. Hans välde är ett evigt välde som inte ska ta slut, och hans rike ska inte förstöras.


text:
Då gick jag fram till en av dem som stod där och bad honom om en förklaring till allt detta, och han gav mig denna tydning:


text:
<pb/>Därefter ville jag få en förklaring till det fjärde djuret som var olikt alla de andra, det som var så skrämmande och hade tänder av järn och klor av koppar och slukade och krossade och trampade det som var kvar under fötterna.


text:
Jag ville också förstå de tio hornen på dess huvud, och det nya hornet som sköt upp och fick tre andra horn att falla av och som hade ögon och en mun som talade stora ord och såg större ut än de andra.


text:
tills den Gamle kom och domen föll till förmån för den Högstes heliga och tiden var inne då de heliga fick ta riket i besittning.


text:
<pb/>Då svarade han: ”Det fjärde djuret betyder att ett fjärde rike ska uppstå på jorden, ett som är olikt alla de andra rikena. Det ska sluka hela jorden och trampa ner och krossa den.


text:
<f>ⓕ</f> De tio hornen betyder att tio kungar ska uppstå i det riket, och efter dem ska en annan uppstå som är olik de förra och som ska slå ner tre kungar.


text:
<f>ⓖ</f> Han ska tala mot den Högste och ansätta den Högstes heliga. Han ska bestämma sig för att förändra heliga tider och lagar, och de ska ges i hans hand under en tid och tider och en halv tid.


text:
Men dom ska hållas, och hans välde ska tas ifrån honom och han ska fördärvas och förgöras för alltid.


text:
Men riket, väldet och makten över alla riken under himlen ska ges åt det folk som är den Högstes heliga. Hans rike är ett evigt rike, och alla välden ska tjäna och lyda det.”


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Här slutar drömmen. Men jag, Daniel, fylldes av många oroliga tankar och mitt ansikte bleknade. Men drömmen bevarade jag i mitt hjärta.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> I kung Belshassars tredje regeringsår<f>[49]</f> såg jag, Daniel, en syn efter den jag först hade sett.


text:
I synen såg jag att jag var i Susas borg<f>[50]</f> i provinsen Elam. I synen såg jag att jag var vid floden Ulai.


text:
<pb/>När jag såg upp fick jag se en bagge med två horn stå framför floden. Båda hornen var höga, men det ena var högre än det andra, och det som var högre sköt upp sist.


text:
Jag såg baggen stånga mot väster, norr och söder, och inget djur kunde stå emot honom och ingen kunde rädda någon ur hans våld. Han gjorde som han ville och blev mäktig.


text:
<pb/>Jag funderade över detta, och se, då kom en bock västerifrån. Han gick fram över hela jorden utan att röra vid marken, och han hade ett väldigt horn i pannan.


text:
Han närmade sig baggen med de båda hornen som jag hade sett stå framför floden, och han rusade emot honom i stort raseri.


text:
Jag såg honom komma ända inpå baggen och rasande störta sig över honom, och han stångade baggen och krossade hans båda horn så att baggen inte hade någon kraft att stå emot honom. Sedan slog han honom till marken och trampade på honom. Det fanns ingen som kunde rädda baggen ur hans våld.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Bocken blev mycket mäktig. Men när han var som starkast, brast det stora hornet och fyra andra stora horn kom upp i dess ställe, riktade åt himlens fyra väderstreck.


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Från ett av dem sköt det ut ett nytt litet horn, som växte kraftigt mot söder och öster och mot det härliga landet<f>[51]</f>.


text:
<f>ⓛ</f> Det växte ända upp till himlens här och kastade ner en del av hären och av stjärnorna till jorden och trampade på dem.


text:
<f>ⓜ</f> Det förhävde sig till och med mot härens furste och tog ifrån honom det dagliga offret<f>[52]</f>, och platsen där hans helgedom stod revs ner.


text:
Tillsammans med det dagliga offret blev en härskara utlämnad på grund av avfallet. Och hornet slog sanningen till jorden och hade framgång i vad det gjorde.


text:
<pb/>Sedan hörde jag en av de heliga tala, och en annan helig frågade den som talade: ”Hur lång tid avser synen om det dagliga offret och det förödande avfallet som gör att både helgedom och härskara förtrampas?”


text:
Då svarade han mig: ”Tvåtusentrehundra kvällar och morgnar<f>[53]</f>. Sedan ska helgedomen renas och återställas.”


text:
<pb/>När jag, Daniel, hade sett denna syn och försökte förstå den, fick jag se en gestalt som såg ut som en man stå framför mig.


text:
Och mitt över Ulai hörde jag rösten av en människa som ropade: ”Gabriel!<f>[54]</f> Tyd synen för honom.”


text:
<pb/>Då kom han nära platsen där jag stod. Men jag blev förskräckt när han kom, och jag föll ner på mitt ansikte. Han sade till mig: ”Du människobarn, du bör förstå att synen syftar på den sista tiden.”


text:
<f>ⓝ</f> Medan han talade med mig sjönk jag bedövad ner med mitt ansikte mot jorden. Men han rörde vid mig och reste mig upp igen.


text:
<pb/>Sedan sade han: ”Jag ska låta dig veta vad som ska ske vid slutet av vreden, för det syftar på den sista tiden.


text:
Men den raggiga bocken är Greklands<f>[55]</f> kung, och det stora hornet mellan hans ögon är den förste kungen.


text:
<pb/>Men att det brast och att fyra andra uppstod i stället, det betyder att fyra riken ska uppstå av hans folk, men inte med samma kraft som hans.


text:
<pb/>Vid slutet av deras välde, när syndarna har fyllt sitt mått, ska det uppstå en fräck och listig kung.


text:
Han ska bli stor i kraft, men inte genom egen styrka. Han ska orsaka ett fruktansvärt fördärv och lyckas med det han gör. Han ska fördärva mäktiga män och även det heliga folket.


text:
Genom sin list ska han lyckas med sitt svek. Han ska se sig själv som överlägsen och fördärva många mitt i deras trygghet. Ja, han ska resa sig mot furstarnas Furste, men han ska krossas utan hjälp av människohand.


text:
Synen om kvällar och morgnar som här har förkunnats är sann. Men du ska gömma synen, för den syftar på en avlägsen framtid.”


text:
<pb/>Men jag, Daniel, blev kraftlös och låg sjuk en tid. Sedan steg jag upp och utförde min tjänst hos kungen. Jag var förstummad av synen, men ingen förstod den.


text:
<pb/>I Darejaveshs första regeringsår<f>[56]</f> — han var son till Ahasveros och av medisk släkt, men hade blivit kung över kaldeernas rike —


text:
i hans första regeringsår kom jag, Daniel, att i skrifterna lägga märke till det antal år som enligt HERRENS ord till profeten Jeremia<f>[57]</f> skulle fullbordas för Jerusalems ödeläggelse, nämligen sjuttio år.


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Jag vände då mitt ansikte till Herren Gud med ivrig bön och åkallan och fastade i säck och aska.


text:
<f>ⓟ</f> Jag bad till HERREN min Gud och bekände: <pb/>”O Herre, du store och fruktade Gud, du som håller fast vid förbundet och nåden mot dem som älskar dig och håller dina bud.


text:
<f>ⓠ</f> Vi har syndat och gjort orätt, vi har varit ogudaktiga och upproriska. Vi har vänt oss bort från dina bud och föreskrifter.


text:
Vi har inte lyssnat till dina tjänare profeterna, som talade i ditt namn till våra kungar, furstar och fäder och till allt folket i landet.


text:
<f>ⓡ</f> Du, Herre, är rättfärdig, men vi har dragit skam över oss. Så är det i dag med Juda män och Jerusalems invånare och hela Israel, både de som bor nära och de som bor långt borta i alla de länder dit du har fördrivit dem därför att de var trolösa mot dig.


text:
<f>ⓢ</f> Ja, Herre, vi sänker våra ansikten i skam, vi och våra kungar, furstar och fäder, eftersom vi har syndat mot dig.


text:
<f>ⓤ</f> och lyssnade inte till HERREN vår Guds röst. Vi vandrade inte efter de lagar han gav oss genom sina tjänare profeterna.


text:
<pb/><f>ⓥ</f> Hela Israel bröt mot din lag och vek av utan att lyssna till din röst. Därför östes också över oss den förbannelse och ed som står skriven i Guds tjänare Mose lag, eftersom vi hade syndat mot honom.


text:
<f>ⓦ</f> Han höll sina ord som han talat mot oss och mot våra domare som dömde oss. Han lät en så stor olycka drabba oss att något liknande det som nu skett i Jerusalem inte har hänt någon annanstans under himlen.


text:
Så som det står skrivet i Mose lag drabbade all denna olycka oss. <pb/>Men ändå försökte vi inte blidka HERREN vår Gud genom att vända om från våra synder och ge akt på din sanning.


text:
<f>ⓧ</f> Därför vakade HERREN över olyckan och lät den drabba oss, för HERREN vår Gud är rättfärdig i alla de gärningar han gör. Men vi lyssnade inte till hans röst.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Och nu, Herre vår Gud, du som förde ditt folk ut ur Egyptens land med stark hand och så gjorde dig ett namn som är detsamma än i dag: Vi har syndat, vi har varit ogudaktiga.


text:
<f>ⓩ</f> Men Herre, för all din rättfärdighets skull, vänd din vrede och harm från din stad Jerusalem, ditt heliga berg. På grund av våra synder och våra fäders missgärningar blir Jerusalem och ditt folk hånade av alla som bor omkring oss.


text:
<f>ⓐ</f> Hör nu, du vår Gud, din tjänares bön och åkallan och låt ditt ansikte lysa över din ödelagda helgedom för Herrens skull.


text:
<f>ⓑ</f> Min Gud, vänd ditt öra hit och hör. Öppna dina ögon och se vilken förödelse som har drabbat oss, och se till staden som är uppkallad efter ditt namn. För det är inte på grund av vår rättfärdighet utan på grund av din stora barmhärtighet som vi kommer inför dig med våra böner.


text:
<f>ⓒ</f> O Herre, hör, Herre, förlåt! Herre, lyssna och utför ditt verk utan att dröja. Det är för din egen skull, min Gud, för din stad och ditt folk är uppkallade efter ditt namn.”


text:
<pb/>Jag fortsatte tala och be och bekänna min synd och mitt folk Israels synd, och kom inför HERREN min Gud med min förbön för min Guds heliga berg.


text:
<f>ⓓ</f> Medan jag ännu talade i min bön kom Gabriel till mig<f>[58]</f> i flygande hast, den man som jag hade sett förut i min syn. Det var vid tiden för kvällsoffret<f>[59]</f>.


text:
<f>ⓔ</f> Han undervisade mig och sade till mig: <pb/>”Daniel, jag är utsänd för att ge dig insikt och förstånd.


text:
<f>ⓕ</f> Redan när du började be gick ordet ut, och jag har kommit för att berätta det för dig, för du är högt älskad. Så ge akt på ordet och förstå synen:


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Sjuttio veckor<f>[60]</f> är bestämda över ditt folk och över din heliga stad för att göra slut på överträdelse, försegla<f>[61]</f> synder, försona skuld, föra fram en evig rättfärdighet, fullborda syn och profetia och smörja den Allraheligaste<f>[62]</f>.


text:
<f>ⓗ</f> Det ska du veta och förstå: Från det att ordet gått ut om att Jerusalem ska återställas<f>[63]</f> och byggas upp till dess att den Smorde Fursten kommer, ska det gå sju veckor och sextiotvå veckor. Gator och vallgravar ska byggas upp igen, trots svåra tider.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Men efter de sextiotvå veckorna ska den Smorde förgöras, helt utblottad. Och staden och helgedomen ska förstöras av folket till en furste som kommer. Men slutet kommer som en störtflod. Ända till slutet ska det råda krig. Förödelse är fast besluten.


text:
<f>ⓙ</f> Han ska stadfästa ett förbund med de många under en vecka, och mitt i veckan ska han avskaffa slaktoffer och matoffer. Och på styggelsers vinge ska förödaren komma<f>[64]</f>, till dess att förstöring och fast beslutad straffdom utgjuts över förödaren.”


text:
<pb/><f>ⓚ</f> I den persiske kungen Koresh tredje regeringsår<f>[65]</f> fick Daniel, som också kallades Belteshassar, en uppenbarelse. Uppenbarelsen är sann och gäller stor vedermöda. Han gav akt på ordet och fick insikt om synen.


text:
Jag åt inga läckerheter, kött och vin kom inte i min mun, och jag smorde mig inte med olja förrän de tre veckorna hade gått.


text:
<f>ⓛ</f> På den tjugofjärde dagen i första månaden<f>[66]</f> var jag vid stranden av den stora floden Tigris<f>[67]</f>.


text:
<pb/><f>ⓜ</f> När jag såg upp fick jag se en man stå där, klädd i linnekläder. Han hade ett bälte av guld från Ufas runt midjan.<f>[68]</f>


text:
Hans kropp var som av krysolit, hans ansikte som en blixt, hans ögon som eldslågor och hans armar och ben som glänsande koppar. Ljudet av hans ord var som ett väldigt dån<f>[69]</f>.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Jag, Daniel, var den ende som såg synen. Männen som var med mig såg den inte, men de greps av stark skräck så att de flydde och gömde sig.


text:
<f>ⓞ</f> Jag blev ensam kvar, och när jag såg den mäktiga synen försvann all min kraft. Färgen vek från mitt ansikte så att jag blev likblek, och jag hade ingen kraft kvar.


text:
<f>ⓟ</f> Då hörde jag ljudet av hans ord, och när jag hörde det föll jag bedövad ner med ansiktet mot jorden.


text:
<f>ⓡ</f> Sedan sade han till mig: ”Daniel, du högt älskade man, ge akt på de ord som jag talar till dig och res dig upp på fötterna, för jag har nu blivit sänd till dig.” <pb/>När han sade detta till mig reste jag mig bävande upp.


text:
<f>ⓢ</f> Han sade till mig: ”Var inte rädd, Daniel. Redan från första dagen när du vände ditt hjärta till att förstå och ödmjuka dig inför din Gud har dina ord varit hörda, och jag har nu kommit på grund av dina ord.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Fursten över Persiens rike stod emot mig under tjugoen dagar. Då kom Mikael<f>[70]</f>, en av de förnämsta furstarna, till min hjälp, och jag blev kvar<f>[71]</f> där hos Persiens kungar.


text:
<f>ⓤ</f> Men nu har jag kommit för att undervisa dig om vad som ska hända ditt folk i kommande dagar, för synen syftar på framtiden.”


text:
Och se, han som var lik en människoson rörde vid mina läppar. Då öppnade jag min mun och sade till honom som stod framför mig: ”Min herre, på grund av synen har jag gripits av stark ångest och har ingen kraft kvar.


text:
Och hur skulle en sådan som jag, min herres tjänare, kunna tala med en sådan som min herre? Jag har ingen kraft kvar i mig och kan inte andas längre.”


text:
Han sade: ”Var inte rädd, du högt älskade man! Frid vare med dig, var stark, ja, var stark!” När han talade med mig kände jag mig styrkt och sade: ”Tala, min herre, för du har styrkt mig.”


text:
<pb/>Då sade han: ”Förstår du varför jag har kommit till dig? Men jag måste strax vända tillbaka för att kämpa mot fursten över Persien, och när jag drar bort från honom kommer fursten över Grekland.


text:
Men jag vill berätta för dig vad som är skrivet i sanningens bok. Ingen enda hjälper mig mot dessa utom Mikael, er furste.


text:
<pb/>”Nu ska jag berätta sanningen för dig. Tre kungar till ska uppstå i Persien, och den fjärde<f>[72]</f> ska bli rikare än någon av de andra, och när han har blivit som mäktigast genom sina rikedomar ska han sätta in all sin makt mot Greklands rike.


text:
<pb/>Sedan ska en väldig kung<f>[73]</f> uppstå, och han ska härska med stor makt och göra vad han vill.


text:
<f>ⓧ</f> Men när han har kommit, ska hans rike falla sönder och delas efter himlens fyra väderstreck. Det ska inte tillfalla hans efterkommande eller förbli lika mäktigt som när han hade makten. Hans rike ska omstörtas och tillfalla andra än dem.


text:
<pb/>Kungen i Sydlandet ska bli mäktig. Och av hans furstar ska en vara mäktigare än han, och hans herravälde ska bli stort.


text:
Efter några år ska de ingå förbund med varandra och dottern till Sydlandets kung ska komma till kungen i Nordlandet för att träffa en överenskommelse. Men hon ska inte kunna behålla den makt hon vinner och hans makt ska inte heller bestå. Hon ska offras tillsammans med dem som förde henne dit, både hennes far och den man som en tid gav henne makt.


text:
<pb/>Men en telning från hennes rötter ska stiga upp i hans ställe och dra upp mot nordlandskungens här och tränga in i hans fäste och göra vad han vill med folket och få överhanden.


text:
Deras gudar och avgudabilder och deras dyrbara kärl, både av silver och guld, ska han också föra till Egypten. Sedan ska han under några år lämna nordlandskungen i fred.


text:
<pb/>Däremot ska denne tränga in i sydlandskungens rike, men han ska vända tillbaka till sitt land igen.


text:
<pb/>Hans söner ska rusta sig till strid och samla en väldig krigshär, som ska välla fram som en störtflod och tåga in. Den ska komma igen och striden ska föras ända fram till sydlandskungens befästningar.


text:
Då ska kungen i Sydlandet bli vred och dra ut och strida mot kungen i Nordlandet, som ska ställa upp en stor här, men den hären ska ges i den andres hand.


text:
När hären är borta växer sydlandskungens övermod och han ska slå ner tiotusentals, men ändå inte få herraväldet.


text:
Kungen i Nordlandet ska nämligen ställa upp en ny här, större än den förra, och efter en tid av några år ska han komma med en stor krigshär och stora förråd.


text:
<pb/>Vid samma tid ska många andra resa sig mot kungen i Sydlandet. Våldsmän av ditt eget folk ska göra uppror för att uppfylla profetian, men de kommer att falla.


text:
<pb/>Och kungen i Nordlandet ska komma och kasta upp vallar och inta en välbefäst stad, och Sydlandets stridskrafter ska inte kunna hålla stånd. Dess utvalda krigsfolk ska inte ha någon kraft att stå emot.


text:
Nordlandets kung, som rycker emot honom, ska göra vad han vill, och ingen ska kunna stå emot honom. Han ska komma in i det härliga landet, och förstörelse ska ske genom hans hand.


text:
Han ska komma med hela sitt rikes makt. Men han är villig till förlikning, och en sådan ska han åstadkomma. Han ska ge kungen av Sydlandet en av sina döttrar till hustru för att fördärva honom. Men det ska inte lyckas och inte vara till hans fördel.


text:
Därefter ska han vända sig mot kustländerna och inta många, men en härförare ska göra slut på hans hånfullhet och låta det vända tillbaka över honom själv.


text:
<f>ⓨ</f> Då ska han vända tillbaka till sitt eget lands befästningar. Men han ska vackla och falla och sedan inte mer finnas till.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> På hans plats ska en annan uppstå, en som låter en uppbördsman dra igenom det land som är hans rikes prydnad. Men efter några dagar ska han störtas, dock inte genom vrede eller i strid.


text:
<pb/>I hans ställe ska en föraktlig man komma, en som man inte har gett kungavärdighet. Oväntat intar han riket genom list.


text:
För från den stund han ingått förbund med honom kommer han att handla svekfullt. Han ska dra ut och få övermakten med endast lite folk.


text:
Oväntat ska han komma in i landets bördigaste trakter och göra vad hans fäder och deras fäder inte kunnat göra. Byte och rov och gods ska han strö ut åt sitt folk och fram till en viss tid gör han upp onda planer mot befästa platser.


text:
<pb/>Han ska uppbåda sin kraft och sitt mod mot kungen i Sydlandet och komma med en stor här, men kungen i Sydlandet ska också rusta sig till strid med en mycket stor och mäktig här. Han ska dock inte kunna hålla stånd på grund av de stämplingar som görs mot honom.


text:
<f>ⓐ</f> De som äter hans bröd ska störta honom. Hans här ska svepas bort och många ska bli slagna och falla.


text:
<pb/>Båda kungarna kommer att ha ont i sinnet. De sitter tillsammans vid samma bord och talar lögn, men det ska inte ha någon framgång, eftersom slutet ännu dröjer till den bestämda tiden.


text:
Han ska vända tillbaka till sitt land med mycket gods, men hans hjärta kommer att vara emot det heliga förbundet. När han har genomfört sitt uppsåt ska han vända tillbaka till sitt land.


text:
<pb/>På bestämd tid ska han sedan på nytt dra ut mot Sydlandet, men denna senare gång ska det inte gå som den förra,


text:
för skepp från Kittim<f>[74]</f> ska komma emot honom och han ska förlora modet. <pb/>Då ska han vända tillbaka och rikta sin vrede mot det heliga förbundet och ge vreden fritt utlopp. Och när han har kommit hem, ska han lyssna till dem som har övergett det heliga förbundet.


text:
<f>ⓑ</f> Härar från honom ska komma, och de ska orena helgedomen, tillflyktsorten, avskaffa det dagliga offret och ställa upp förödelsens styggelse<f>[75]</f>.


text:
Dem som har kränkt förbundet ska han med smickrande ord locka till avfall. <pb/>Men de av folket som känner sin Gud ska stå fasta och hålla ut.


text:
<f>ⓒ</f> De förståndiga bland folket ska ge många insikt, men ändå ska de under en tid falla genom svärd och eld, genom fångenskap och plundring.


text:
Men när de faller ska de inte lämnas utan hjälp, och många ska då av falska motiv sluta sig till dem.


text:
<f>ⓓ</f> En del av de förståndiga ska falla, och de ska luttras så att de blir rena och fläckfria fram till den sista tiden. För ännu dröjer slutet till den bestämda tiden.


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Kungen ska göra vad han vill, och han ska upphöja sig och förhäva sig över varje gud. Ja, mot gudarnas Gud ska han tala fruktansvärda ting. Allt ska lyckas för honom till dess att vredens tid är ute, för det som har beslutats måste ske.


text:
<f>ⓕ</f> Han kommer inte att bry sig om sina fäders gudar<f>[76]</f> eller den som är kvinnors lust<f>[77]</f> eller någon annan gud, utan han ska upphöja sig själv över alla.


text:
Istället ska han ära fästningarnas gud. En gud som hans fäder inte har känt ska han ära med guld och silver och ädelstenar och andra dyrbarheter.


text:
Han ska göra vad han vill med starka befästningar med en främmande guds hjälp. De som erkänner honom ska han visa stor ära. Han ska låta dem härska över många, och han ska dela ut land åt dem till belöning.


text:
<pb/>Men vid den sista tiden ska kungen i Sydlandet drabba samman med honom. Kungen i Nordlandet ska då storma fram mot denne med vagnar och ryttare och en stor flotta. Han ska rycka in i länderna och svämma över och dra igenom dem.


text:
<f>ⓖ</f> Han ska också dra in i det härliga landet, och många länder ska falla, men dessa ska undkomma hans hand: Edom och Moab och huvuddelen av Ammons avkomlingar.


text:
Han ska erövra skatter av guld och silver och alla slags dyrbarheter i Egypten. Libyer och nubier ska följa honom.


text:
<pb/>Då ska han få höra rykten från öster och norr som skrämmer honom, och han ska dra ut i stort raseri för att förgöra och förinta många.


text:
Sina palatstält ska han slå upp mellan havet och helgedomens härliga berg. Men han går mot sin undergång och ingen hjälper honom.”


text:
<pb/><f>ⓗ</f> ”På den tiden ska Mikael träda fram, den store fursten som står som försvarare för dina landsmän. Det kommer en tid av nöd, som inte har haft sin like ända från den dag då folken blev till och fram till den tiden. <pb/>Men på den tiden ska ditt folk bli frälst, alla som är skrivna i boken<f>[78]</f>.


text:
<f>ⓘ</f> De många<f>[79]</f> som sover i mullen ska vakna, några till evigt liv och andra till förakt och evig skam.


text:
<f>ⓙ</f> De förståndiga ska då lysa som himlavalvets ljus, och de som har fört många till rättfärdighet som stjärnorna för alltid och för evigt.


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Men du, Daniel, ska gömma dessa ord och försegla bokrullen till den sista tiden. Många ska forska i den<f>[80]</f> och kunskapen ska bli stor.”


text:
<pb/>När jag, Daniel, såg upp, se, då stod det två andra där, en på flodens ena strand och en på den andra stranden.


text:
<f>ⓛ</f> En av dem sade till mannen som stod klädd i linnekläder ovanför flodens vatten: ”Hur länge dröjer det innan slutet kommer med dessa märkliga ting<f>[81]</f>?”


text:
<f>ⓜ</f> Jag lyssnade till mannen som stod klädd i linnekläder ovanför flodens vatten, och han lyfte sin högra och sin vänstra hand mot himlen och svor vid honom som lever för evigt: ”Efter en tid och tider och en halv tid, när det heliga folkets makt är krossad, då ska allt detta fullbordas.”


text:
<f>ⓝ</f> Många ska bli renade och tvättade<f>[82]</f> och luttrade, men de ogudaktiga ska utöva sin ogudaktighet. Ingen ogudaktig ska förstå detta, men de förståndiga ska förstå det.


text:
<f>ⓞ</f> Från den tid då det dagliga offret avskaffas och förödelsens styggelse ställs upp ska det gå 1 290 dagar.


text:
<pb/><f>ⓟ</f> Men gå du bort tills slutet kommer. Sedan du har vilat ska du uppstå och få din lott vid dagarnas slut.”


text:
<pb/><f>ⓐ</f> HERRENS ord som kom till Hosea, Beeris son, när Ussia, Jotam, Ahas och Hiskia var kungar i Juda,<f>[1]</f> och Jerobeam, Joashs son, var kung i Israel.


text:
<pb/><f>ⓑ</f> Detta är början av HERRENS ord genom Hosea. HERREN sade till honom: <pb/><t>”Gå och skaffa dig en otrogen<f>[2]</f> hustru</t> <t>och barn till en otrogen hustru,</t> <t>för landet har varit otroget</t> <t>och övergett HERREN.”</t>


text:
<pb/>Då gick han bort och tog Gomer,<f>[3]</f> Diblajims dotter, till hustru och hon blev havande och födde en son åt honom.


text:
<f>ⓒ</f> HERREN sade till honom: <pb/><t>”Ge honom namnet Jisreel,</t> <t>för när ännu en liten tid har gått</t> <t>ska jag straffa Jisreels blodskulder<f>[4]</f></t> <t>på Jehus hus</t> <t>och göra slut på kungadömet</t> <t>i Israel.</t>


text:
<pb/><f>ⓓ</f> Gomer blev åter havande och födde en dotter. Då sade Herren till honom: <pb/><t>”Ge henne namnet Lo-Ruhama<f>[5]</f>,</t> <t>för jag ska inte mer</t> <t>förbarma mig över Israels hus</t> <t>utan förkasta dem<f>[6]</f>.</t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Men över Juda hus</t> <t>ska jag förbarma mig,</t> <t>och jag ska frälsa dem</t> <t>genom HERREN deras Gud.</t> <t>Men jag ska inte frälsa dem</t> <t>genom båge och svärd eller krig,</t> <t>och inte genom hästar och ryttare.”</t>


text:
<f>ⓕ</f> Då sade han: <pb/><t>”Ge honom namnet Lo-Ammi<f>[7]</f>,</t> <t>för ni är inte mitt folk</t> <t>och jag tillhör inte er<f>[8]</f>.” <pb/></t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Men antalet av Israels barn<f>[9]</f></t> <t>ska bli som havets sand,</t> <t>som inte kan mätas eller räknas.</t> <t>Och det ska ske att på platsen</t> <t>där det sades<f>[10]</f> till dem:</t> <t>”Ni är inte mitt folk”,</t> <t>ska det sägas till dem:</t> <t>”Ni är den levande Gudens barn.”</t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Juda barn och Israels barn</t> <t>ska förenas</t> <t>och sätta ett enda huvud över sig,</t> <t>och de ska dra upp ur landet.</t> <t>Stor ska Jisreels dag vara.</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> Gå till rätta med er mor,</t> <t>gå till rätta,</t> <t>för hon är inte min hustru</t> <t>och jag är inte hennes man.</t> <t>Hon måste få bort sin otukt</t> <t>från sitt ansikte</t> <t>och sin otrohet mellan sina bröst. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓚ</f> Annars ska jag klä av henne<f>[11]</f> naken</t> <t>och låta henne stå där</t> <t>sådan hon var den dag</t> <t>då hon föddes.</t> <t>Jag ska göra henne till en öken,</t> <t>låta henne bli som ett torrt land</t> <t>och dö av törst.</t>


text:
<t>Hennes barn ska jag inte</t> <t>förbarma mig över,</t> <t>för de är barn</t> <t>till en otrogen kvinna.</t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Ja, deras mor var otrogen,</t> <t>hon som födde dem</t> <t>gjorde skamliga saker.</t> <t>Hon sade:</t> <t>”Jag vill följa mina älskare</t> <t>som ger mig min mat</t> <t>och mitt vatten,</t> <t>min ull och mitt lin,</t> <t>min olja och min dryck.” <pb/></t>


text:
<t><f>ⓜ</f> Se, därför ska jag stänga</t> <t>din väg med törnen.</t> <t>Jag ska resa en mur framför henne</t> <t>så att hon inte finner sina stigar.</t>


text:
<t>När hon då löper efter sina älskare</t> <t>ska hon inte få fatt på dem,</t> <t>när hon söker dem</t> <t>ska hon inte finna dem.</t> <t>Då ska hon säga:</t> <t>”Jag vill gå tillbaka</t> <t>till min förste man,</t> <t>för jag hade det bättre då</t> <t>än nu.”</t>


text:
<t><f>ⓝ</f> Men hon har inte förstått</t> <t>att det var jag som gav henne</t> <t>både säden och vinet och oljan,</t> <t>och som gav henne mycket silver</t> <t>och guld som de använde till Baal. <pb/></t>


text:
<t>Därför ska jag ta tillbaka min säd</t> <t>när tiden är inne,</t> <t>och mitt vin när stunden kommer.</t> <t>Jag ska ta bort min ull och mitt lin</t> <t>som hon skyler sin nakenhet med.</t>


text:
<t>Nu ska jag blotta hennes blygd</t> <t>inför hennes älskares ögon,</t> <t>och ingen ska rädda henne</t> <t>ur min hand.</t>


text:
<t>Jag ska göra slut</t> <t>på all hennes fröjd,</t> <t>på hennes fester, nymånader</t> <t>och sabbater</t> <t>och alla hennes högtider.</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> Jag ska skövla hennes</t> <t>vinstockar och fikonträd,</t> <t>eftersom hon sade:</t> <t>”De är min lön som mina älskare</t> <t>har gett mig.”</t> <t>Jag ska göra dem till en vildmark,</t> <t>och markens djur</t> <t>ska äta av dem.</t>


text:
<t><f>ⓟ</f> Så ska jag straffa henne</t> <t>för hennes baalsdagar,</t> <t>då hon tände rökelse åt baalerna</t> <t>och smyckade sig med ring</t> <t>och bröstspänne</t> <t>och följde efter sina älskare</t> <t>men glömde mig, säger HERREN. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓠ</f> Därför ska jag locka henne bort</t> <t>och föra henne ut i öknen</t> <t>och tala till hennes hjärta.</t>


text:
<t><f>ⓡ</f> Sedan ska jag ge tillbaka</t> <t>hennes vingårdar</t> <t>och göra Akors dal<f>[12]</f></t> <t>till en hoppets port.</t> <t>Där ska hon sjunga<f>[13]</f></t> <t>som i sin ungdoms dagar,</t> <t>som på den dag då hon drog upp</t> <t>ur Egyptens land. <pb/></t>


text:
<t>Det ska ske på den dagen,</t> <t>säger HERREN,</t> <t>att du ska kalla mig: ”Min man”</t> <t>och inte mer kalla mig:</t> <t>”Min Baal.”<f>[14]</f></t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Baalernas namn ska jag ta bort</t> <t>ur hennes mun,</t> <t>och man ska inte mer minnas</t> <t>deras namn. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓣ</f> På den dagen ska jag</t> <t>sluta ett förbund för dem</t> <t>med djuren på marken,</t> <t>med fåglarna under himlen</t> <t>och med kräldjuren på jorden.</t> <t>Båge och svärd och krig</t> <t>ska jag bryta och ta bort</t> <t>ur landet</t> <t>och låta dem bo i trygghet.</t>


text:
<t><f>ⓤ</f> Jag ska trolova dig med mig</t> <t>för evigt,</t> <t>jag ska trolova dig med mig</t> <t>i rätt och rättfärdighet,</t> <t>i kärlek och barmhärtighet.</t>


text:
<t><f>ⓥ</f> Jag ska trolova dig med mig i trohet,</t> <t>och du ska känna<f>[15]</f> HERREN. <pb/></t>


text:
<t>Och det ska ske på den dagen</t> <t>att jag ska svara, säger HERREN.</t> <t>Jag ska svara himlen,</t> <t>och den ska svara jorden,</t>


text:
<t>och jorden ska svara</t> <t>säden, vinet och oljan,</t> <t>och de ska svara Jisreel<f>[16]</f>.</t>


text:
<t><f>ⓦ</f> Jag ska plantera henne åt mig</t> <t>i landet.</t> <t>Jag ska förbarma mig</t> <t>över Lo-Ruhama</t> <t>och säga till Lo-Ammi:</t> <t>”Du är mitt folk.”</t> <t>Och de ska svara:</t> <t>”Du är min Gud.”</t>


text:
<pb/>HERREN sade till mig: ”Gå och älska din hustru igen, fastän hon älskas av en annan<f>[17]</f> och har begått äktenskapsbrott. Älska henne så som jag, HERREN, älskar Israels barn, trots att de vänder sig till andra gudar och älskar druvkakor<f>[18]</f>.”


text:
Jag sade till henne: ”Under lång tid ska du vara hos mig. Var inte otrogen och ge dig inte åt någon annan man. Jag ska vara hos dig<f>[20]</f>.”


text:
<pb/><t><f>ⓧ</f> För under lång tid ska Israels barn</t> <t>vara utan kung och furste,</t> <t>utan offer och stoder</t> <t>och utan efod<f>[21]</f> och husgudar.</t>


text:
<t><f>ⓨ</f> Sedan ska Israels barn vända om</t> <t>och söka HERREN sin Gud</t> <t>och David, sin kung.</t> <t>Med fruktan ska de söka HERREN</t> <t>och hans godhet</t> <t>i kommande dagar.</t>


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Hör HERRENS ord, ni Israels barn, <pb/><t>för HERREN går till rätta</t> <t>med dem som bor i landet,</t> <t>för det finns ingen sanning</t> <t>och ingen kärlek</t> <t>och ingen kunskap om Gud</t> <t>i landet.</t>


text:
<t><f>ⓐ</f> De svär och ljuger,</t> <t>mördar och stjäl och är otrogna.</t> <t>De brukar våld</t> <t>och blodsdåd följer på blodsdåd.</t>


text:
<t><f>ⓑ</f> Därför sörjer landet</t> <t>och allt som lever där tynar bort,</t> <t>både markens djur</t> <t>och himlens fåglar</t> <t>och havets fiskar försvinner. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Ingen ska anklaga eller gå till rätta</t> <t>med någon annan.</t> <t>Ditt folk liknar dem som anklagar</t> <t>en präst.</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Du ska komma på fall om dagen,</t> <t>även profeten ska komma på fall</t> <t>tillsammans med dig om natten.</t> <t>Också din mor ska jag förgöra.</t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Mitt folk går under</t> <t>av brist på kunskap.</t> <t>Eftersom du har förkastat kunskap</t> <t>ska också jag förkasta dig</t> <t>från att vara min präst.</t> <t>Du glömde</t> <t>din Guds undervisning,</t> <t>därför ska också jag glömma</t> <t>dina barn.</t>


text:
<t>Ju fler de blev,</t> <t>desto mer syndade de mot mig.</t> <t>Jag ska förvandla deras ära<f>[22]</f></t> <t>till skam.</t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Därför ska det gå prästen</t> <t>och folket lika.</t> <t>Jag ska straffa dem för deras vägar</t> <t>och ge dem för deras gärningar.</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> De ska äta men inte bli mätta,</t> <t>begå otukt men inte föröka sig,</t> <t>för de har slutat</t> <t>hålla sig till HERREN.</t>


text:
<t><f>ⓘ</f> Mitt folk frågar sin avgudabild av trä</t> <t>och hämtar svar från sin stav,</t> <t>för en otuktsande har vilselett dem</t> <t>så att de begår otukt</t> <t>och överger sin Gud.</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> På bergens toppar offrar de,</t> <t>och på höjderna tänder de rökelse</t> <t>under ekar, popplar</t> <t>och terebinter</t> <t>eftersom skuggan där är skön.</t> <t>Så begår era döttrar otukt</t> <t>och era sonhustrur otrohet.</t>


text:
<t><f>ⓚ</f> Jag kan inte straffa era döttrar</t> <t>för deras otukt</t> <t>eller era sonhustrur</t> <t>för deras otrohet,</t> <t>för männen går själva iväg</t> <t>med prostituerade</t> <t>och offrar med tempelflickor.<f>[23]</f></t> <t>Ett folk som inget förstår går under. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Om du, Israel, vill begå otukt,</t> <t>så låt inte Juda dra på sig skuld.</t> <t>Gå inte till Gilgal,</t> <t>dra inte upp till Bet-Aven<f>[24]</f></t> <t>och svär inte:</t> <t>”Så sant HERREN lever.”</t>


text:
<t>Som en envis kviga envisas Israel.</t> <t>Ska då HERREN låta dem beta<f>[25]</f></t> <t>som lamm på en stor äng?</t>


text:
<t>Deras drickande går överstyr<f>[26]</f>,</t> <t>hejdlöst begår de otukt.</t> <t>Landets sköldar<f>[27]</f> älskar</t> <t>skamliga ting.</t>


text:
<t><f>ⓜ</f> Men en stormvind ska gripa dem</t> <t>med sina vingar,</t> <t>och de ska få skämmas</t> <t>med sina offer.</t>


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Hör det här, ni präster! <pb/><t>Lyssna, ni av Israels hus,</t> <t>och hör på,</t> <t>ni som hör till kungens hus!</t> <t>Domen gäller er,</t> <t>för ni har varit en snara för Mispa</t> <t>och ett nät utbrett på Tabor.</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> Upprorsmännen har sjunkit djupt</t> <t>i sitt slaktande,</t> <t>men jag ska straffa dem alla. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓟ</f> Jag känner Efraim</t> <t>och Israel är inte dold för mig,</t> <t>för Efraim har nu blivit otrogna</t> <t>och Israel är orent.</t>


text:
<t><f>ⓠ</f> Deras gärningar hindrar dem</t> <t>från att vända om till sin Gud,</t> <t>för det bor en otuktsande</t> <t>i deras bröst</t> <t>och de känner inte HERREN.</t>


text:
<t><f>ⓡ</f> Israels stolthet vittnar emot honom,</t> <t>Israel och Efraim kommer på fall</t> <t>genom sin missgärning.</t> <t>Också Juda kommer på fall</t> <t>med dem.</t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Med får och oxar går de</t> <t>för att söka HERREN,</t> <t>men de finner honom inte.</t> <t>Han har dragit sig undan</t> <t>från dem.</t>


text:
<t><f>ⓣ</f> De har svikit HERREN,</t> <t>för de har fött barn</t> <t>som inte är hans.</t> <t>Nu ska nymånadsfesten</t> <t>förtära dem och deras åkrar. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓤ</f> Blås i basun i Gibea,</t> <t>i trumpet i Rama,</t> <t>slå larm i Bet-Aven:</t> <t>Fienden är efter dig, Benjamin!</t>


text:
<t><f>ⓥ</f> Efraim ska bli ödelagt</t> <t>på straffets dag.</t> <t>Bland Israels stammar</t> <t>kungör jag vad som är sant.</t>


text:
<t><f>ⓦ</f> Furstarna i Juda har blivit</t> <t>lika sådana som flyttar gränser.</t> <t>Över dem ska jag ösa</t> <t>min vrede som vatten.</t>


text:
<t><f>ⓧ</f> Efraim lider förtryck,</t> <t>krossad av domen,</t> <t>för han har frivilligt följt</t> <t>människobud<f>[28]</f>.</t>


text:
<t><f>ⓨ</f> När Efraim såg sin sjukdom</t> <t>och Juda sitt sår,</t> <t>gick Efraim till Assur</t> <t>och sände bud</t> <t>till den store kungen.</t> <t>Men han kan inte hela er,</t> <t>ert sår kommer inte att läkas,</t>


text:
<t><f>ⓩ</f> för jag ska vara som ett lejon</t> <t>mot Efraim,</t> <t>som ett ungt lejon mot Juda hus.</t> <t>Jag själv river dem</t> <t>och går min väg,</t> <t>jag släpar bort dem</t> <t>och ingen kan rädda.</t>


text:
<t><f>ⓐ</f> Jag går min väg,</t> <t>jag återvänder till min boning</t> <t>tills de erkänner sin skuld</t> <t>och söker mitt ansikte.</t> <t>I nöden ska de vända sig till mig.</t>


text:
<pb/><f>ⓑ</f> ”Kom, låt oss vända om till HERREN! <pb/><t>För han har rivit oss,</t> <t>han ska också hela oss.</t> <t>Han har slagit oss,</t> <t>han ska också förbinda oss.</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Efter två dagar gör han oss</t> <t>levande igen,</t> <t>på tredje dagen låter han oss</t> <t>uppstå,<f>[29]</f></t> <t>så att vi får leva</t> <t>inför hans ansikte. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Låt oss lära känna HERREN,</t> <t>låt oss sträva efter att</t> <t>lära känna honom.</t> <t>Han ska träda fram</t> <t>lika visst som gryningen</t> <t>och komma till oss som ett regn,</t> <t>som ett vårregn</t> <t>som vattnar jorden.” <pb/></t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Vad ska jag göra med dig, Efraim?</t> <t>Vad ska jag göra med dig, Juda?</t> <t>Er kärlek är som morgondiset,</t> <t>som dagg som fort försvinner. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Därför har jag gett mina hugg</t> <t>genom profeterna</t> <t>och dräpt dem genom orden</t> <t>från min mun.</t> <t>Så ska domen över dig</t> <t>gå fram i ljuset,</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> för jag har min glädje i kärlek<f>[30]</f></t> <t>och inte i offer,</t> <t>kunskap om Gud</t> <t>mer än brännoffer. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Men liksom Adam<f>[31]</f></t> <t>har de brutit förbundet,</t> <t>de har svikit mig där.</t>


text:
<t>Prästernas hop är</t> <t>som rövarband i bakhåll</t> <t>för människor.</t> <t>De mördar på vägen till Shekem,</t> <t>de gör skamliga ting.</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> I Israels hus har jag sett</t> <t>förfärliga ting.</t> <t>Där ägnar sig Efraim åt otukt,</t> <t>där orenar Israel sig.</t>


text:
<t><f>ⓚ</f> Också för dig, Juda,</t> <t>är en skördetid bestämd,</t> <t>när jag gör slut</t> <t>på mitt folks fångenskap.<f>[33]</f></t>


text:
<pb/><f>ⓛ</f> När jag vill hela Israel, <pb/><t>då avslöjas</t> <t>Efraims missgärning</t> <t>och Samariens ondska,</t> <t>för de begår svek,</t> <t>tjuvar gör inbrott</t> <t>och rövarband plundrar</t> <t>på vägarna.</t>


text:
<t><f>ⓜ</f> I sina hjärtan tänker de inte på</t> <t>att jag kommer ihåg</t> <t>all deras ondska.</t> <t>Nu är de omringade</t> <t>av sina gärningar,</t> <t>de är inför mitt ansikte.</t>


text:
<t>Alla är de äktenskapsbrytare.</t> <t>De liknar en ugn</t> <t>som bagaren värmt upp.</t> <t>När han knådat degen</t> <t>slutar han elda</t> <t>tills degen har jäst.</t>


text:
<t><f>ⓝ</f> På vår kungs dag</t> <t>drack sig furstarna</t> <t>febriga av vin,</t> <t>själv räckte han smädarna handen.</t>


text:
<t>De kommer nära,</t> <t>deras hjärtan är som en ugn</t> <t>där de ligger i försåt.</t> <t>Hela natten sover deras bagare,</t> <t>men på morgonen brinner han</t> <t>som en flammande eld.</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> Alla är de heta som en ugn</t> <t>och förtär sina domare.</t> <t>Alla deras kungar har fallit,</t> <t>ingen bland dem åkallar mig. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓟ</f> Efraim blandar sig med andra folk,</t> <t>han är som en brödkaka</t> <t>som inte har vänts.</t>


text:
<t>Främlingar har förtärt hans kraft</t> <t>men han förstår det inte,</t> <t>trots att han fått gråa hår</t> <t>märker han det inte.</t>


text:
<t><f>ⓠ</f> Israels högmod vittnar</t> <t>mot honom.</t> <t>De vänder inte om</t> <t>till HERREN sin Gud</t> <t>och söker inte hans hjälp</t> <t>trots allt detta.</t>


text:
<t><f>ⓡ</f> Efraim har blivit som en duva,</t> <t>naiv och utan vett.</t> <t>De kallar på Egypten,</t> <t>de går till Assur.</t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Men när de går</t> <t>kastar jag mitt nät över dem,</t> <t>drar ner dem</t> <t>som fåglar under himlen.</t> <t>Jag ska straffa dem</t> <t>så som de hört i sin församling<f>[34]</f>. <pb/></t>


text:
<t>Ve över dem,</t> <t>för de har flytt bort från mig!</t> <t>Fördärv över dem,</t> <t>för de har gjort uppror</t> <t>mot mig!</t> <t>Jag ville friköpa dem,</t> <t>men de har talat lögner</t> <t>mot mig.</t>


text:
<t><f>ⓣ</f> De ropar inte till mig av hjärtat</t> <t>utan klagar på sina bäddar.</t> <t>De oroar sig<f>[35]</f> för säd och vin</t> <t>men vänder sig bort från mig.</t>


text:
<t>Det var jag som lärde dem</t> <t>och stärkte<f>[36]</f> deras armar,</t> <t>men de har ont i sinnet mot mig.</t>


text:
<t><f>ⓤ</f> De vänder om,</t> <t>men inte till den som är därovan.</t> <t>De liknar en båge som sviker.</t> <t>Deras furstar ska falla för svärd</t> <t>på grund av sina hätska tungor.</t> <t>Det ska bli deras vanära</t> <t>i Egyptens land.</t>


text:
<pb/><f>ⓥ</f> Sätt basunen för din mun! <pb/><t>Som en örn kommer fienden</t> <t>över HERRENS hus,</t> <t>för de har brutit mitt förbund</t> <t>och syndat mot min lag.</t>


text:
<t><f>ⓦ</f> De valde kungar</t> <t>som inte var från mig,</t> <t>de tillsatte furstar</t> <t>som jag inte erkände<f>[37]</f>.</t> <t>Av sitt silver och guld</t> <t>gjorde de sig avgudar</t> <t>till sin egen undergång.</t>


text:
<t><f>ⓧ</f> Din kalv<f>[38]</f> är förkastlig, Samaria.</t> <t>Min vrede är upptänd mot dem.</t> <t>Hur länge ska de vara oförmögna</t> <t>till renhet?</t>


text:
<t><f>ⓨ</f> Kalven är från Israel,</t> <t>en hantverkare har gjort den,</t> <t>den är ingen gud.</t> <t>Samarias kalv ska krossas</t> <t>till smulor. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓩ</f> Vind sår de,</t> <t>och storm ska de skörda.</t> <t>Säd ska de inte få,</t> <t>deras gröda ska inte ge föda,</t> <t>och ger den någon</t> <t>ska främlingar sluka den. <pb/></t>


text:
<t>Israel blir uppslukad.</t> <t>De räknas nu bland hednafolken</t> <t>som ett kärl ingen vill ha,</t>


text:
<t><f>ⓐ</f> för de drog bort till Assur</t> <t>likt en vildåsna</t> <t>som går sin egen väg.</t> <t>Efraim har lejt sig älskare.</t>


text:
<t>Men hur de än köpslår bland folken</t> <t>ska jag nu samla dem</t> <t>och låta dem börja en tid av ringhet,</t> <t>förtryckta av furstarnas kung.</t>


text:
<t><f>ⓑ</f> Efraim har gjort sig många altaren</t> <t>åt synden,<f>[39]</f></t> <t>därför ska hans altaren</t> <t>bli honom till synd.</t>


text:
<t>Jag har skrivit mycket till honom</t> <t>i min undervisning,</t> <t>men den betraktas som något</t> <t>främmande.</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> De offrar kött</t> <t>som offergåvor åt mig och äter,</t> <t>men HERREN tar inte emot dem.</t> <t>Nu ska han komma ihåg</t> <t>deras skuld</t> <t>och straffa dem för deras synder.</t> <t>De ska få vända tillbaka till Egypten. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Israel har glömt sin skapare</t> <t>och byggt tempel,</t> <t>och Juda har uppfört</t> <t>många befästa städer.</t> <t>Jag ska sända en eld</t> <t>mot hans städer,</t> <t>och den ska förtära deras borgar.</t>


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Gläd dig inte, Israel, <pb/><t>jubla inte som folken,</t> <t>för du har varit otrogen</t> <t>och kommit bort från din Gud.</t> <t>Du har älskat prostitutionens lön<f>[40]</f></t> <t>på alla tröskplatser.</t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Logen och vinpressen</t> <t>ska inte föda dem,</t> <t>och vinet ska slå fel för dem.</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> De ska inte få bo i HERRENS land.</t> <t>Efraim måste tillbaka till Egypten,</t> <t>och i Assyrien ska de äta oren mat.</t>


text:
<t><f>ⓗ</f> De ska inte få offra vin åt HERREN,</t> <t>och deras slaktoffer</t> <t>ska inte glädja honom.</t> <t>Det ska vara som sorgebröd</t> <t>för dem,</t> <t>alla som äter av det ska bli orena,</t> <t>för deras bröd</t> <t>är bara för dem själva,</t> <t>det kommer inte in i HERRENS hus. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓘ</f> För kommer de undan förödelsen</t> <t>samlar Egypten ihop dem</t> <t>och Memfis begraver dem.</t> <t>Deras silverskatter</t> <t>tas över av nässlor,</t> <t>törne ska växa i deras hyddor. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓙ</f> Straffets dagar kommer,</t> <t>vedergällningens dagar kommer,</t> <t>Israel ska märka det.</t> <t>Profeten anses vara en dåre,</t> <t>Andens man galen,</t> <t>för att din skuld är stor</t> <t>och fiendskapen stark.</t>


text:
<t><f>ⓚ</f> Profeten är Guds väktare</t> <t>över Efraim,</t> <t>men snaror väntar honom</t> <t>på alla hans vägar</t> <t>och fiendskap i hans Guds hus.</t>


text:
<t><f>ⓛ</f> I djupt fördärv har de sjunkit,</t> <t>nu som i Gibeas dagar.</t> <t>Men han kommer ihåg deras skuld,</t> <t>han straffar deras synder. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓜ</f> Som druvor i öknen fann jag Israel,</t> <t>som förstlingsfrukter på fikonträdet</t> <t>när det börjar bära frukt</t> <t>såg jag era fäder.</t> <t>Men de gick till Baal-Peor<f>[41]</f></t> <t>och invigde sig åt skammens gud,</t> <t>och de blev lika vidriga</t> <t>som den de älskade.</t>


text:
<t>Efraims härlighet</t> <t>ska flyga bort som en fågel:</t> <t>ingen ska föda, ingen gå havande,</t> <t>ingen befruktas.</t>


text:
<t>Och även om de uppfostrar barn</t> <t>ska jag ta dem ifrån dem,</t> <t>inte en människa blir kvar.</t> <t>Ja, ve dem när jag går ifrån dem!</t>


text:
<t><f>ⓝ</f> Efraim är som jag såg Tyrus,</t> <t>planterad på en äng.</t> <t>Men Efraim ska få föra ut sina barn</t> <t>till bödeln. <pb/></t>


text:
<t>Ge dem, HERRE,</t> <t>vad du ska ge dem!</t> <t>Ge dem moderliv med missfall</t> <t>och uttorkade bröst. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓞ</f> All deras ondska finns i Gilgal,</t> <t>det var där jag fick hat till dem.</t> <t>För deras onda gärningars skull</t> <t>ska jag driva ut dem</t> <t>ur mitt hus.</t> <t>Jag ska inte visa dem kärlek längre,</t> <t>alla deras furstar är upproriska.</t>


text:
<t><f>ⓟ</f> Efraim är slagen,</t> <t>deras rot förtorkad,</t> <t>de ska inte bära frukt.</t> <t>Även om de föder barn</t> <t>ska jag döda deras kära livsfrukt.</t>


text:
<t><f>ⓠ</f> Min Gud ska förkasta dem,</t> <t>för de har inte lyssnat på honom.</t> <t>De ska bli flyktingar</t> <t>bland hednafolken.</t>


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Israel var en frodig vinstock <pb/><t>som bar frukt.</t> <t>Men ju mer frukt han fick,</t> <t>desto fler altaren byggde han.</t> <t>Ju bättre det gick för hans land,</t> <t>desto finare stoder reste han.</t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Deras hjärta är delat,</t> <t>nu ska de lida sitt straff.</t> <t>Han ska själv bryta ner</t> <t>deras altaren</t> <t>och förstöra deras stoder.</t>


text:
<t>Nu ska de säga:</t> <t>”Vi har ingen kung,</t> <t>för vi fruktar inte HERREN.</t> <t>Och en kung, vad skulle han</t> <t>kunna göra för oss?”</t>


text:
<t><f>ⓣ</f> De talar tomma ord,</t> <t>de svär falska eder</t> <t>och sluter förbund,</t> <t>och domen skjuter upp</t> <t>som en giftig planta</t> <t>ur åkerns fåror. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓤ</f> De som bor i Samaria</t> <t>ska vara rädda för kalven</t> <t>i Bet-Aven<f>[42]</f>.</t> <t>Folket ska sörja över den,</t> <t>avgudaprästerna ska darra,</t> <t>eftersom dess härlighet</t> <t>ska föras bort i fångenskap.</t>


text:
<t>Också den ska föras till Assyrien</t> <t>som en gåva åt den store kungen.</t> <t>Skam ska Efraim få,</t> <t>Israel ska komma på skam</t> <t>med sina planer. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓥ</f> Ödelagda blir Avens offerhöjder<f>[43]</f>,</t> <t>Israels synd.</t> <t>Törne och tistel ska skjuta upp</t> <t>på deras altaren.</t> <t>Då ska man säga till bergen<f>[44]</f>:</t> <t>”Göm oss!”</t> <t>och till höjderna: ”Fall över oss!”</t>


text:
<t><f>ⓦ</f> Israel, ända sedan Gibeas dagar</t> <t>har du syndat.</t> <t>Där har de stannat,</t> <t>utan att kriget mot brottslingarna</t> <t>nådde dem i Gibea.</t>


text:
<t><f>ⓧ</f> När jag vill ska jag tukta dem.</t> <t>Folken ska samlas mot dem</t> <t>när jag binder dem</t> <t>vid deras dubbla synd. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓨ</f> Efraim är en inkörd kviga</t> <t>som gärna vill tröska.</t> <t>Men jag ska lägga ett ok</t> <t>över<f>[45]</f> hennes vackra nacke.</t> <t>Jag ska spänna för Efraim,</t> <t>Juda ska plöja, Jakob ska harva.</t>


text:
<t><f>ⓩ</f> Så åt er i rättfärdighet,</t> <t>skörda efter kärlekens bud,</t> <t>bryt er ny mark.</t> <t>Det är tid att söka HERREN,</t> <t>tills han kommer och låter</t> <t>rättfärdighet regna över er.<f>[46]</f></t>


text:
<t><f>ⓐ</f> Ni har plöjt ogudaktighet,</t> <t>ni har skördat orättfärdighet,</t> <t>ni har ätit lögnens frukt,</t> <t>för du har förlitat dig</t> <t>på din egen väg,</t> <t>på dina många hjältar. <pb/></t>


text:
<t>Stridslarm ska stiga</t> <t>bland dina stammar,</t> <t>och alla dina fästen ska ödeläggas</t> <t>som när Bet-Arbel<f>[47]</f> ödelades</t> <t>av Shalman på stridens dag</t> <t>och mödrar och barn krossades.</t>


text:
<t><f>ⓑ</f> Så ska Betel göra med er</t> <t>för er stora ondskas skull.</t> <t>När gryningen kommer</t> <t>är det förbi,</t> <t>förbi med Israels kung!</t>


text:
<pb/><f>ⓒ</f> När Israel var ung <pb/><t>fick jag honom kär,</t> <t>och ut ur Egypten</t> <t>kallade jag min son.<f>[48]</f></t>


text:
<t>Men ju mer man kallar dem,</t> <t>desto mer drar de sig undan.</t> <t>De offrar åt baalerna</t> <t>och tänder rökelse</t> <t>åt avgudabilderna.</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Ändå var det jag</t> <t>som lärde Efraim att gå</t> <t>och som tog dem i mina armar.</t> <t>Men de förstod inte</t> <t>att jag ville hela dem.</t>


text:
<t>Med lena band drog jag dem,</t> <t>med kärlekens band.</t> <t>Jag var för dem lik den som</t> <t>lättar oket över deras nackar<f>[49]</f>,</t> <t>jag böjde mig ner till dem</t> <t>och gav dem mat. <pb/></t>


text:
<t>De ska inte få vända tillbaka</t> <t>till Egyptens land,</t> <t>utan Assur<f>[50]</f> ska bli deras kung</t> <t>eftersom de vägrade</t> <t>att omvända sig.</t>


text:
<t>Svärdet ska rasa i deras städer</t> <t>och förstöra deras bommar</t> <t>och frossa omkring sig</t> <t>för deras onda planers skull.</t>


text:
<t>Mitt folk hänger fast</t> <t>vid sin otrohet mot mig,</t> <t>och hur man än kallar dem</t> <t>till den som är därovan,</t> <t>upphöjer ändå ingen honom. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Hur ska jag kunna överge dig, Efraim?</t> <t>Ska jag lämna dig, Israel?</t> <t>Hur ska jag kunna göra med dig</t> <t>som med Adma</t> <t>och behandla dig som Sebojim?<f>[51]</f></t> <t>Mitt hjärta vänder sig i mig,</t> <t>all min barmhärtighet vaknar.</t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Jag vill inte utföra</t> <t>min brinnande vrede,</t> <t>jag vill inte ödelägga Efraim igen,</t> <t>för jag är Gud</t> <t>och inte en människa.</t> <t>Jag är helig bland er</t> <t>och vill inte komma med vrede. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓖ</f> HERREN ska de följa,</t> <t>och han ska ryta som ett lejon.</t> <t>Han ska ryta och barnen</t> <t>ska komma</t> <t>med bävan västerifrån.</t>


text:
<t>De ska komma med bävan</t> <t>som fåglar från Egypten</t> <t>och som duvor från Assurs land,</t> <t>och jag ska låta dem bo i sina hus,</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<t>Efraim har omgett mig med lögn,</t> <t>Israels hus med svek.</t> <t>Juda är ännu trolös mot Gud,</t> <t>mot den Allraheligaste,</t> <t>den Trofaste.</t>


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Efraim jagar efter vind, <pb/><t>han följer östanvinden</t> <t>dagen lång,</t> <t>lögn och våld tilltar.</t> <t>De sluter förbund med Assur</t> <t>och olja förs till Egypten.</t>


text:
<t>Men HERREN ska gå till rätta</t> <t>med Juda</t> <t>och straffa Jakob efter hans vägar,</t> <t>ge honom efter hans gärningar.</t>


text:
<t><f>ⓘ</f> I moderlivet</t> <t>grep han sin bror i hälen,</t> <t>i sin mannakraft</t> <t>kämpade han med Gud.</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> Ja, han kämpade med ängeln</t> <t>och vann seger,</t> <t>han grät och bad honom</t> <t>om nåd.</t> <t>I Betel mötte han honom,</t> <t>och där talade han med oss<f>[52]</f>,</t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Så vänd om till din Gud,</t> <t>håll fast vid kärlek och rätt</t> <t>och vänta ständigt på din Gud. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓜ</f> Handlaren<f>[53]</f> har falsk våg i sin hand</t> <t>och älskar att suga ut människor.</t>


text:
<t><f>ⓝ</f> Efraim säger: ”Jag har blivit rik,</t> <t>jag har fått mig en förmögenhet!</t> <t>I allt mitt hårda arbete</t> <t>ska ingen finna någon orätt,</t> <t>något som är synd.”</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> Jag är HERREN din Gud</t> <t>alltsedan du var i Egyptens land.</t> <t>Jag ska på nytt låta dig bo i tält</t> <t>som vid era högtidsdagar.<f>[54]</f></t>


text:
<t><f>ⓟ</f> Jag har talat till profeterna,</t> <t>jag har gett dem många syner</t> <t>och talat genom profeterna</t> <t>i liknelser. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓠ</f> Är Gilead ett ogärningsnäste?</t> <t>Då ska de bli till intet.</t> <t>Offrar de tjurar i Gilgal?</t> <t>Då ska deras altaren bli stenrösen</t> <t>längs åkerns plogfåror.</t>


text:
<t><f>ⓡ</f> Jakob flydde till Arams land,</t> <t>Israel tjänade för en kvinna,</t> <t>för en kvinnas skull</t> <t>vaktade han hjorden.</t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Genom en profet förde HERREN</t> <t>Israel upp ur Egypten,</t> <t>och genom en profet</t> <t>blev folket bevarat.</t>


text:
<t><f>ⓣ</f> Efraim har väckt bitter vrede.</t> <t>Hans Herre ska låta hans blodsdåd</t> <t>drabba honom</t> <t>och låta hans hån slå tillbaka</t> <t>på honom.</t>


text:
<pb/><f>ⓤ</f> När Efraim talade <pb/><t>darrade man,</t> <t>han upphöjde sig själv i Israel.</t> <t>Men han drog skuld över sig</t> <t>genom Baal och dog.</t>


text:
<t><f>ⓥ</f> Ändå fortsätter de att synda.</t> <t>De gjuter sig avgudabilder</t> <t>av sitt silver,</t> <t>avgudar efter sitt eget förstånd,</t> <t>alltsammans verk</t> <t>av hantverkare.</t> <t>Folk säger om dem:</t> <t>”De offrar människor,</t> <t>de kysser kalvar<f>[55]</f>.”</t>


text:
<t><f>ⓦ</f> Därför ska de bli som morgondis,</t> <t>som dagg som tidigt försvinner,</t> <t>som agnar som blåser bort</t> <t>från tröskplatsen</t> <t>och som rök från en skorsten. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓧ</f> Jag är HERREN din Gud</t> <t>alltsedan du var i Egyptens land.</t> <t>Du ska inte veta av</t> <t>någon annan Gud än mig,</t> <t>och det finns ingen annan frälsare</t> <t>än jag.</t>


text:
<t><f>ⓩ</f> Men ju bättre bete de fick,</t> <t>desto mättare blev de,</t> <t>och när de var mätta</t> <t>blev deras hjärtan högmodiga,</t> <t>och därför glömde de mig. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓐ</f> Då blev jag som ett lejon för dem,</t> <t>jag lurar som en leopard</t> <t>vid vägen.</t>


text:
<t><f>ⓑ</f> Jag kommer över dem som en</t> <t>björnhona som mist sina ungar.</t> <t>Jag river upp deras bröstkorg</t> <t>och slukar dem där</t> <t>som en lejonhona.</t> <t>Markens vilddjur</t> <t>ska slita dem i stycken.</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Var är din kung?</t> <t>Var är den som skulle rädda dig</t> <t>i alla dina städer?</t> <t>Och var är dina domare,</t> <t>du som sade:</t> <t>Ge mig en kung och furstar?</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Födslovärkar ska drabba honom,</t> <t>men han är en oförståndig son:</t> <t>han kommer inte fram</t> <t>ur moderlivet</t> <t>när tiden är inne. <pb/></t>


text:
<t>Från dödsrikets våld</t> <t>ska jag friköpa dem,</t> <t>från döden</t> <t>ska jag återlösa dem.</t> <t>Du död, var är dina plågor?</t> <t>Du dödsrike, var är din udd<f>[56]</f>?</t> <t>Ånger är fördold för mina ögon.</t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Bäst han frodas bland sina bröder</t> <t>ska det komma en östanvind,</t> <t>en HERRENS vind</t> <t>som blåser upp från öknen.</t> <t>Då ska hans brunn torka ut</t> <t>och hans källa sina.</t> <t>Vinden ska röva bort</t> <t>alla dyrbarheter</t> <t>ur skattkammaren.</t>


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Samaria ska stå med skuld, <pb/><t>för hon har varit upprorisk</t> <t>mot sin Gud.</t> <t>Invånarna ska falla för svärd,</t> <t>deras späda barn</t> <t>ska bli krossade,</t> <t>deras havande kvinnor</t> <t>uppristade.</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> Vänd om, Israel,</t> <t>till HERREN din Gud,</t> <t>för genom din missgärning</t> <t>har du kommit på fall.</t>


text:
<t><f>ⓚ</f> Ta med er ord</t> <t>och vänd om till HERREN,</t> <t>säg till honom:</t> <t>”Förlåt oss all vår skuld</t> <t>och ta nådigt emot oss.</t> <t>Då ska vi ge dig</t> <t>en frukt från våra läppar<f>[57]</f>.</t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Assur kan inte rädda oss,</t> <t>vi ska inte sitta upp</t> <t>på stridshästar.</t> <t>Vi ska aldrig mer säga: ’Vår Gud’</t> <t>till våra händers verk,</t> <t>för hos dig får den faderlöse</t> <t>barmhärtighet.” <pb/></t>


text:
<t><f>ⓜ</f> Jag vill hela dem från deras avfall,</t> <t>jag vill älska dem generöst,</t> <t>för min vrede</t> <t>har vänt sig ifrån dem.</t>


text:
<t>Jag ska bli som dagg för Israel,</t> <t>han ska blomstra som en lilja</t> <t>och skjuta rötter som Libanon.</t>


text:
<t><f>ⓝ</f> Hans skott ska breda ut sig,</t> <t>han ska bli som olivträdet i skönhet,</t> <t>han ska dofta som Libanon.</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> De som bor i hans skugga</t> <t>ska återvända.</t> <t>De ska odla säd igen</t> <t>och grönska som vinstockar.</t> <t>Hans namn ska vara</t> <t>som Libanons vin. <pb/></t>


text:
<t>Efraim, vad har jag mer</t> <t>med avgudar att göra?</t> <t>Jag ska svara honom</t> <t>och ta mig an honom.</t> <t>Jag är som en grönskande cypress,</t> <t>hos mig finner du din frukt.</t>


text:
<t><f>ⓟ</f> Den som är vis förstår detta,</t> <t>den förståndige besinnar det,</t> <t>för HERRENS vägar är rätta</t> <t>och där vandrar de rättfärdiga.</t> <t>Men syndarna kommer där på fall.</t>


text:
<pb/><t>Hör detta, ni äldste,</t> <t>lyssna, alla ni som bor i landet.</t> <t>Har något sådant hänt i era dagar</t> <t>eller under era fäders tid?</t>


text:
<t>Det här ska ni berätta för era barn,</t> <t>era barn ska säga det till sina barn</t> <t>och deras barn</t> <t>till ett kommande släkte.</t>


text:
<t><f>ⓐ</f> Det som gräsgnagarna<f>[1]</f> lämnade</t> <t>åt gräshopporna upp,</t> <t>det som gräshopporna lämnade</t> <t>åt gräsbitarna upp,</t> <t>och det som gräsbitarna lämnade</t> <t>åt gräsätarna upp. <pb/></t>


text:
<t>Vakna, ni druckna, och gråt!</t> <t>Jämra er, alla ni som dricker vin,</t> <t>över druvsaften</t> <t>som ryckts från er mun.</t>


text:
<t>För ett hednafolk</t> <t>har invaderat mitt land,</t> <t>ett mäktigt folk</t> <t>som ingen kan räkna,</t> <t>med tänder som ett lejon</t> <t>och käftar som en lejonhona.</t>


text:
<t>De har ödelagt min vinstock</t> <t>och förstört mitt fikonträd,</t> <t>skalat dem nakna</t> <t>och kastat bort barken,</t> <t>lämnat grenarna vita. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓑ</f> Matoffer och dryckesoffer</t> <t>har försvunnit från HERRENS hus.</t> <t>Prästerna, HERRENS tjänare, sörjer.</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Fältet är ödelagt, marken sörjer,</t> <t>för säden är förstörd.</t> <t>Det nya vinet har torkat bort</t> <t>och oljan har sinat.</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Stå besvikna, ni jordbrukare,</t> <t>jämra er, ni vinodlare,</t> <t>över vetet och kornet,</t> <t>för skörden på fälten är förstörd.</t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Vinstocken är förtorkad</t> <t>och fikonträdet vissnat.</t> <t>Granatäppelträdet, dadelpalmen</t> <t>och äppelträdet —</t> <t>markens alla träd har torkat bort,</t> <t>glädjen har vissnat</t> <t>från människors barn. <pb/></t>


text:
<t>Klä er i säcktyg och klaga, ni präster,</t> <t>jämra er, ni som tjänstgör</t> <t>vid altaret.</t> <t>Gå in och sitt i säcktyg hela natten,</t> <t>ni min Guds tjänare,</t> <t>för det finns inga mer matoffer</t> <t>eller drickoffer i er Guds hus.</t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Pålys en helig fasta,<f>[2]</f></t> <t>utropa en högtidsförsamling.</t> <t>Samla de äldste,</t> <t>samla alla som bor i landet</t> <t>till HERREN er Guds hus,</t> <t>och ropa till HERREN. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Ve oss, vilken dag!</t> <t>HERRENS dag är nära,</t> <t>den kommer som förödelse</t> <t>från den Allsmäktige.<f>[3]</f> <pb/></t>


text:
<t>Har inte vårt levebröd ryckts bort</t> <t>inför ögonen på oss,</t> <t>glädje och fröjd</t> <t>från vår Guds hus?</t>


text:
<t>Utsädet ligger förtorkat</t> <t>under klumpar av jord,</t> <t>förrådshusen står öde</t> <t>och ladorna förfaller,</t> <t>för säden har torkat bort.</t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Vad boskapen stönar!</t> <t>Hjordar av kor irrar omkring,</t> <t>de finner inget bete.</t> <t>Även fårhjordarna går under. <pb/></t>


text:
<t>Jag ropar till dig, HERRE,</t> <t>för en eld har förtärt</t> <t>betet i ödemarken</t> <t>och flamman förbränt</t> <t>markens alla träd.</t>


text:
<t><f>ⓘ</f> Även de vilda djuren</t> <t>längtar efter dig,</t> <t>för bäckarnas vatten har torkat ut</t> <t>och en eld har förtärt</t> <t>betet i ödemarken.</t>


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Blås i basun på Sion, <pb/><t>låt larmet ljuda</t> <t>på mitt heliga berg</t> <t>så att alla som bor i landet darrar,</t> <t>för HERRENS dag kommer,</t> <t>den är nära,</t>


text:
<t><f>ⓚ</f> en dag av mörker och töcken,</t> <t>en dag av moln och dimma.</t> <t>Som gryningen</t> <t>breder ut sig över bergen</t> <t>kommer ett stort</t> <t>och mäktigt folk,</t> <t>vars like inte har funnits</t> <t>och aldrig ska uppstå igen</t> <t>under kommande släkten.</t>


text:
<t>Framför dem</t> <t>går en förtärande eld,</t> <t>bakom dem</t> <t>en brännande låga.</t> <t>Landet framför dem</t> <t>var som Edens lustgård,</t> <t>bakom dem är öde öken.</t> <t>Ingen kommer undan dem.</t>


text:
<t>De spränger fram</t> <t>över bergens toppar</t> <t>med ett muller som av vagnar,</t> <t>med ett dån som när eldens lågor</t> <t>förtär strå,</t> <t>som ett mäktigt folk,</t> <t>ordnat till strid. <pb/></t>


text:
<t>Som hjältar jagar de fram,</t> <t>som stridsmän stiger de upp</t> <t>på murarna.</t> <t>Var och en går sin väg rakt fram,</t> <t>ingen viker av från sin bana</t>


text:
<t>Den ene tränger inte den andre,</t> <t>var och en går sitt givna spår. <pb/>Mitt igenom vapnen störtar de fram</t> <t>utan att hejdas<f>[5]</f>.</t>


text:
<t><f>ⓜ</f> De stormar in i staden,</t> <t>rusar fram på murarna,</t> <t>klättrar upp på husen,</t> <t>går in genom fönstren</t> <t>som tjuvar. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓝ</f> Inför dem darrar jorden,</t> <t>himlen bävar,</t> <t>solen och månen förmörkas</t> <t>och stjärnorna mister sitt sken.</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> HERREN låter sin röst höras</t> <t>framför sin här.</t> <t>Mycket stor är hans armé,</t> <t>stark är den som utför</t> <t>hans order,</t> <t>för HERRENS dag är stor</t> <t>och mycket skrämmande.</t> <t>Vem kan uthärda den?</t>


text:
<t><f>ⓟ</f> Men nu, säger HERREN,</t> <t>vänd om till mig</t> <t>av hela ert hjärta,</t> <t>med fasta, gråt och klagan.</t>


text:
<t><f>ⓠ</f> Riv sönder era hjärtan,</t> <t>inte era kläder,</t> <t>och vänd om till HERREN er Gud,</t> <t>för han är nådig och barmhärtig,</t> <t>sen till vrede och stor i nåd,</t> <t>och han ångrar det onda.</t>


text:
<t><f>ⓡ</f> Vem vet?</t> <t>Kanske vänder han om</t> <t>och ångrar sig</t> <t>och lämnar kvar en välsignelse</t> <t>efter sig</t> <t>till matoffer och drickoffer</t> <t>åt HERREN er Gud. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Blås i basun på Sion,</t> <t>pålys en helig fasta,</t> <t>utropa en helig sammankomst.</t>


text:
<t><f>ⓣ</f> Samla folket,</t> <t>helga församlingen,</t> <t>kalla samman de äldste,</t> <t>samla de små barnen,</t> <t>också dem som diar vid bröstet.</t> <t>Låt brudgummen komma ut</t> <t>ur sitt rum</t> <t>och bruden ur sin kammare.</t>


text:
<t><f>ⓤ</f> Låt prästerna, HERRENS tjänare,</t> <t>gråta mellan förhuset och altaret</t> <t>och säga:</t> <t>”HERRE, skona ditt folk</t> <t>och låt inte din arvedel hånas</t> <t>och bli en nidvisa</t> <t>bland hednafolken.</t> <t>Varför ska det få sägas bland folken:</t> <t>Var är deras Gud?”</t>


text:
<t>Då fylldes HERREN</t> <t>av lidelse för sitt land,</t> <t>och han förbarmade sig</t> <t>över sitt folk.</t>


text:
<t><f>ⓥ</f> HERREN svarade</t> <t>och sade till sitt folk:</t> <t>Se, jag ska sända er</t> <t>säd och vin och olja</t> <t>så att ni blir mätta.</t> <t>Och jag ska inte</t> <t>låta hednafolken håna er längre.</t>


text:
<t><f>ⓦ</f> Fienden från norr</t> <t>ska jag driva långt bort ifrån er,</t> <t>jag ska driva ut honom</t> <t>till ett torrt och öde land,</t> <t>hans förtrupp till havet i öster</t> <t>och hans eftertrupp till havet</t> <t>i väster.<f>[6]</f></t> <t>Stank ska stiga från honom,</t> <t>ja, vidrig lukt ska stiga</t> <t>från honom,</t> <t>för han har gjort stora ting. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓧ</f> Var inte rädda, ni markens djur,</t> <t>för ödemarkens beten grönskar</t> <t>och träden bär sin frukt,</t> <t>fikonträden och vinstockarna</t> <t>ger sin rikedom.</t>


text:
<t><f>ⓨ</f> Jubla, ni Sions barn,</t> <t>gläd er i HERREN er Gud,</t> <t>för han ger er Läraren<f>[7]</f></t> <t>till rättfärdighet.</t> <t>Han ska sända er rikligt med regn,</t> <t>både höstregn och vårregn</t> <t>som tidigare. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓩ</f> Så ska tröskplatserna fyllas med säd</t> <t>och pressarna flöda över</t> <t>av vin och olja.</t>


text:
<t>Jag ska gottgöra er för åren</t> <t>som åts upp av gräshopporna</t> <t>och gräsbitarna,</t> <t>av gräsätarna och gräsgnagarna,</t> <t>den stora här</t> <t>som jag sände ut mot er.</t>


text:
<t>Ni ska äta och bli mätta,</t> <t>och ni ska lova<f>[8]</f></t> <t>HERREN er Guds namn,</t> <t>han som har handlat</t> <t>så underbart med er,</t> <t>och mitt folk ska aldrig mer</t> <t>komma på skam.</t>


text:
<t><f>ⓐ</f> Ni ska förstå att jag är mitt i Israel,</t> <t>att jag är HERREN er Gud</t> <t>och ingen annan.</t> <t>Och mitt folk ska aldrig mer</t> <t>komma på skam. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓑ</f> Och det ska ske därefter</t> <t>att jag utgjuter min Ande</t> <t>över allt kött.</t> <t>Era söner och era döttrar</t> <t>ska profetera,</t> <t>era gamla ska ha drömmar</t> <t>och era unga ska se syner.<f>[9]</f></t>


text:
<t>Solen ska vändas i mörker</t> <t>och månen i blod</t> <t>innan HERRENS dag kommer,</t> <t>den stora och skrämmande.</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Och det ska ske att var och en</t> <t>som åkallar HERRENS namn</t> <t>ska bli frälst.</t> <t>På Sions berg och i Jerusalem</t> <t>ska det finnas en räddad skara,</t> <t>så som HERREN har sagt,</t> <t>bland de överlevande</t> <t>som HERREN kallar.<f>[10]</f></t>


text:
<pb/><f>ⓓ</f> För se, i de dagarna <pb/><t>och på den tiden,</t> <t>när jag gör slut på</t> <t>Judas och Jerusalems fångenskap,</t>


text:
<t>ska jag samla alla hednafolk</t> <t>och föra dem ner till Joshafats<f>[11]</f> dal.</t> <t>Där ska jag hålla dom över dem</t> <t>för mitt folks skull,</t> <t>min arvedel Israel</t> <t>som de har skingrat</t> <t>bland hednafolken.</t> <t>De har delat mitt land</t>


text:
<t>och kastat lott om mitt folk.</t> <t>De betalade en prostituerad</t> <t>med en pojke</t> <t>och sålde en flicka för vin</t> <t>som de drack upp.</t>


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Och du Tyrus och du Sidon, och ni Filisteens alla trakter, vad vill ni mig? Vill ni hämnas på mig för något? Om ni hämnas på mig, ska jag snabbt och med hast vända tillbaka er hämnd över era egna huvuden,


text:
<pb/>Se, jag ska väcka upp dem från den ort dit ni sålt dem, och det ni har gjort ska jag låta komma över era egna huvuden.


text:
Jag ska sälja era söner och döttrar till folket i Juda, och de ska sälja dem till sabeerna<f>[12]</f>, ett folk i fjärran land. Så har HERREN talat.


text:
<pb/><t>Ropa ut det bland hednafolken,</t> <t>kalla till helig strid.</t> <t>Väck upp hjältarna,</t> <t>låt alla krigsmän komma</t> <t>och rycka fram.</t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Smid era plogbillar till svärd</t> <t>och era vingårdsknivar till spjut.</t> <t>Den svage ska säga: ”Jag är stark.”</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Skynda er att komma,</t> <t>alla hednafolk häromkring,</t> <t>och församla er.</t> <t>Sänd, HERRE, dina hjältar dit ner. <pb/></t>


text:
<t>Låt hednafolken resa sig</t> <t>och dra ut till Joshafats dal,</t> <t>för där ska jag sitta till doms</t> <t>över alla hednafolk häromkring.</t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Låt lien gå, för skörden är mogen.</t> <t>Kom och trampa,</t> <t>för pressen är full.</t> <t>Presskaren flödar över,</t> <t>för deras ondska är stor.</t>


text:
<t>Det är skaror på skaror</t> <t>i Domens dal,</t> <t>för HERRENS dag är nära</t> <t>i Domens dal.</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> HERREN ryter från Sion,</t> <t>han låter sin röst höras</t> <t>från Jerusalem</t> <t>så att himlen och jorden bävar.</t> <t>Men HERREN är en tillflykt</t> <t>för sitt folk,</t> <t>ett skydd för Israels barn.</t>


text:
<t><f>ⓚ</f> Och ni ska förstå</t> <t>att jag är HERREN er Gud</t> <t>som bor på Sion, mitt heliga berg.</t> <t>Jerusalem ska vara heligt,</t> <t>och främlingar ska inte mer</t> <t>ta vägen genom henne. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Och det ska ske på den tiden</t> <t>att bergen ska drypa av druvsaft</t> <t>och höjderna flöda av mjölk.</t> <t>Alla bäckar i Juda</t> <t>ska flöda av vatten.</t> <t>En källa ska utgå från HERRENS hus</t> <t>och vattna Akaciedalen<f>[13]</f>.</t>


text:
<t><f>ⓜ</f> Egypten ska bli en ödemark</t> <t>och Edom en öde öken,</t> <t>eftersom de brukat våld</t> <t>mot Juda folk</t> <t>och spillt oskyldigt blod</t> <t>i deras land.</t>


text:
<t><f>ⓝ</f> Jag ska utplåna deras blodskulder,</t> <t>dem som jag inte redan</t> <t>har utplånat.</t> <t>HERREN bor på Sion.</t>


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Ord av Amos, en av herdarna från Tekoa. Detta är vad han såg om Israel när Ussia<f>[1]</f> var kung i Juda och Jerobeam<f>[2]</f>, Joashs son, var kung i Israel, två år före jordbävningen<f>[3]</f>.


text:
<pb/><t><f>ⓑ</f> Han sade:</t> <t>HERREN ska ryta från Sion,</t> <t>höja sin röst från Jerusalem.</t> <t>Då ska herdarnas</t> <t>betesmarker sörja</t> <t>och Karmels höjd torka bort.</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Så säger HERREN:</t> <t>För tre brott av Damaskus, ja fyra,</t> <t>tar jag inte tillbaka mitt beslut,</t> <t>för de tröskade Gilead<f>[4]</f></t> <t>med tröskslädar av järn:</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Jag ska sända en eld</t> <t>mot Hasaels hus,</t> <t>och den ska förtära</t> <t>Ben-Hadads borgar.</t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Jag ska bryta bommarna i Damaskus</t> <t>och utrota dem som bor<f>[5]</f> i Bikat-Aven<f>[6]</f></t> <t>och den som bär spiran</t> <t>i Bet-Eden<f>[7]</f>.</t> <t>Arams folk ska föras bort till Kir<f>[8]</f>,</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Så säger HERREN:</t> <t>För tre brott av Gaza, ja fyra,</t> <t>tar jag inte tillbaka mitt beslut,</t> <t>för de förde bort</t> <t>allt folket som fångar</t> <t>och utlämnade dem åt Edom:</t>


text:
<t>Jag ska sända en eld</t> <t>mot Gazas murar<f>[9]</f>,</t> <t>och den ska förtära dess borgar.</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Jag ska utrota dem som bor i Ashdod</t> <t>och den som bär spiran i Ashkelon.</t> <t>Jag ska vända min hand mot Ekron</t> <t>så att de som är kvar av filisteerna</t> <t>går under, säger Herren GUD.</t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Så säger HERREN:</t> <t>För tre brott av Tyrus, ja fyra,</t> <t>tar jag inte tillbaka mitt beslut,</t> <t>för de utlämnade allt folket</t> <t>som fångar åt Edom</t> <t>och tänkte inte</t> <t>på sitt brödraförbund:</t>


text:
<t><f>ⓘ</f> Jag ska sända en eld</t> <t>mot Tyrus murar,</t> <t>och den ska förtära dess borgar.</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> Så säger HERREN:</t> <t>För tre brott av Edom, ja fyra,</t> <t>tar jag inte tillbaka mitt beslut,</t> <t>för de förföljde sin bror med svärd</t> <t>och förkvävde all barmhärtighet,</t> <t>lät sin vrede rasa utan uppehåll</t> <t>och höll kvar sitt raseri utan slut:</t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Så säger HERREN:</t> <t>För tre brott av ammoniterna, ja fyra,</t> <t>tar jag inte tillbaka mitt beslut,</t> <t>för de skar upp</t> <t>havande kvinnor i Gilead</t> <t>när de ville vidga sitt område:</t>


text:
<t>Jag ska tända en eld</t> <t>mot Rabbas murar,</t> <t>och den ska förtära dess borgar</t> <t>under härskri på stridens dag,</t> <t>under storm på ovädrets dag.</t>


text:
<t>Deras kung ska gå bort i fångenskap,</t> <t>han och hans furstar med honom,</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<pb/><f>ⓜ</f> Så säger HERREN: <pb/><t>För tre brott av Moab, ja fyra,</t> <t>tar jag inte tillbaka mitt beslut,</t> <t>för han brände benen</t> <t>efter Edoms kung till kalk:</t>


text:
<t><f>ⓝ</f> Jag ska sända en eld mot Moab,</t> <t>och den ska förtära Keriots borgar.</t> <t>Moab ska dö under stridslarm,</t> <t>under härskri vid hornstötar.</t>


text:
<t>Jag ska utrota domaren ur landet</t> <t>och döda alla dess furstar</t> <t>tillsammans med honom,</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> Så säger HERREN:</t> <t>För tre brott av Juda, ja fyra,</t> <t>tar jag inte tillbaka mitt beslut,</t> <t>för de förkastade HERRENS lag</t> <t>och höll inte hans stadgar</t> <t>utan lät sig förledas</t> <t>av sina lögngudar</t> <t>som deras fäder har följt:</t>


text:
<t><f>ⓟ</f> Så säger HERREN:</t> <t>För tre brott av Israel, ja fyra,</t> <t>tar jag inte tillbaka mitt beslut,</t> <t>för de säljer den rättfärdige</t> <t>för pengar</t> <t>och den fattige för ett par skor.</t>


text:
<t><f>ⓠ</f> De trampar ner</t> <t>de hjälplösas huvuden i stoftet<f>[10]</f></t> <t>och kränker rätten</t> <t>för de ödmjuka.</t> <t>Far och son går till samma flicka</t> <t>för att vanhelga mitt heliga namn.</t>


text:
<t><f>ⓡ</f> På kläder som tagits i pant</t> <t>sträcker de ut sig vid varje altare,</t> <t>och bötfälldas vin dricker de</t> <t>i sin Guds hus. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Det var jag som förgjorde</t> <t>amoreerna för er.<f>[11]</f></t> <t>De var höga som cedrar</t> <t>och kraftiga som ekar,</t> <t>men jag förgjorde</t> <t>deras frukt upptill</t> <t>och deras rötter nertill.</t>


text:
<t><f>ⓣ</f> Det var jag som förde er</t> <t>upp ur Egyptens land</t> <t>och ledde er i öknen i fyrtio år</t> <t>tills ni tog amoreernas land</t> <t>i besittning.</t>


text:
<t><f>ⓤ</f> Bland era söner</t> <t>väckte jag upp profeter,</t> <t>bland era unga män nasirer.<f>[12]</f></t> <t>Är det inte så, ni Israels barn?</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<t>Se, jag ska trycka ner er</t> <t>som en vagn trycks ner</t> <t>när den är fullastad med kärvar.</t>


text:
<t><f>ⓥ</f> Då ska den snabbe</t> <t>inte finna någon tillflykt,</t> <t>den starke inte kunna bruka</t> <t>sin kraft</t> <t>och hjälten inte rädda sitt liv.</t>


text:
<t>Då kan bågskytten inte hålla stånd,</t> <t>den snabbfotade inte komma undan</t> <t>och ryttaren inte rädda sitt liv.</t>


text:
<pb/>Hör detta ord <pb/><t>som HERREN har talat</t> <t>mot er, Israels barn,</t> <t>mot hela det släkte jag fört upp</t> <t>ur Egyptens land.</t> <t>Så har han sagt:</t>


text:
<t><f>ⓦ</f> Endast er har jag känt som mitt folk</t> <t>av alla jordens släkten.</t> <t>Därför ska jag också straffa er</t> <t>för alla era synder. <pb/></t>


text:
<t>Ryter ett lejon i skogen</t> <t>utan att det funnit något rov?</t> <t>Morrar ett ungt lejon i kulan</t> <t>utan att det har tagit byte?</t>


text:
<t>Fastnar en fågel i fällan på marken</t> <t>utan att snaran är gillrad för den?</t> <t>Slår en fälla upp från marken</t> <t>utan att fånga något?</t>


text:
<t><f>ⓧ</f> Blåser man i basun i en stad</t> <t>utan att folket blir förskräckt?</t> <t>Händer det en olycka i en stad</t> <t>utan att HERREN har vållat den?</t>


text:
<t><f>ⓨ</f> För Herren GUD gör ingenting</t> <t>utan att uppenbara sin hemlighet</t> <t>för sina tjänare profeterna.</t>


text:
<t><f>ⓩ</f> När lejonet ryter,</t> <t>vem skulle då inte bli rädd?</t> <t>När Herren GUD talar,</t> <t>vem skulle då inte profetera?</t>


text:
<t><f>ⓐ</f> Ropa ut över borgarna i Ashdod</t> <t>och över borgarna</t> <t>i Egyptens land,</t> <t>säg: Samla er på Samarias berg<f>[13]</f></t> <t>och se den stora förvirringen där</t> <t>och förtrycket mitt ibland dem.</t>


text:
<t><f>ⓑ</f> De förstår inte att göra det rätta,</t> <t>säger HERREN,</t> <t>de som samlar våld och fördärv</t> <t>i sina borgar.</t>


text:
<t>Därför säger Herren GUD:</t> <t>En fiende<f>[14]</f> ska omringa landet,</t> <t>riva ditt starka fäste</t> <t>och plundra dina borgar. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Så säger HERREN:</t> <t>Som herden räddar ur lejonets gap</t> <t>ett par benpipor<f>[15]</f></t> <t>eller en bit av ett öra,</t> <t>så ska Israels folk räddas,</t> <t>de som sitter i Samaria</t> <t>på kanten av sina divaner</t> <t>och på bäddar av damast. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Den dag jag straffar Israel</t> <t>för dess brott</t> <t>ska jag låta straffet</t> <t>drabba Betels altaren<f>[16]</f>,</t> <t>så att altarhornen huggs av</t> <t>och faller till marken.</t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Jag ska slå både vinterhus</t> <t>och sommarhus.<f>[17]</f></t> <t>Elfenbenshusen<f>[18]</f> ska förstöras</t> <t>och många hus ska sopas bort,</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Hör detta ord, <pb/><t>ni Bashans kor<f>[19]</f></t> <t>på Samarias berg,</t> <t>ni kvinnor som förtrycker de svaga</t> <t>och krossar de fattiga,</t> <t>ni som säger till era män:</t> <t>”Hämta hit så vi får dricka!”</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Herren GUD har svurit</t> <t>vid sin helighet:</t> <t>Se, dagar ska drabba er</t> <t>då man hämtar er med krokar</t> <t>och vad som är kvar av er</t> <t>med fiskkrokar.<f>[20]</f></t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Då ska ni komma ut,</t> <t>var och en genom närmaste</t> <t>öppning i muren,</t> <t>och drivas bort till Hermon,</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<t><f>ⓘ</f> Gå till Betel och synda,</t> <t>till Gilgal och synda ännu mer.</t> <t>Bär fram era slaktoffer</t> <t>på morgonen,</t> <t>era tionden på tredje dagen.</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> Bränn syrat bröd<f>[21]</f> som lovoffer,</t> <t>ropa ut frivilliga offer,</t> <t>kungör dem,</t> <t>för sådant älskar ni ju,</t> <t>ni Israels barn,</t> <t>säger Herren GUD. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓚ</f> Jag lät er gå med tomma magar<f>[22]</f></t> <t>i alla era städer</t> <t>och lät er sakna bröd</t> <t>på alla era orter.</t> <t>Ändå har ni inte vänt om till mig,</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Jag höll tillbaka regnet för er,</t> <t>när det ännu var tre månader kvar</t> <t>till skördetiden.</t> <t>Jag lät det regna över en stad</t> <t>men inte över en annan.</t> <t>En åker fick regn,</t> <t>den som inte fick regn</t> <t>torkade bort.</t>


text:
<t><f>ⓜ</f> Två, tre städer stapplade</t> <t>till samma stad</t> <t>för att få vatten att dricka,</t> <t>men kunde inte släcka sin törst.</t> <t>Och ändå har ni inte</t> <t>vänt om till mig,</t> <t>säger HERREN. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓝ</f> Jag slog er med sot och rost<f>[23]</f>.</t> <t>Era många trädgårdar, vingårdar,</t> <t>fikonträd och olivträd</t> <t>åt gräshopporna upp.</t> <t>Och ändå har ni inte vänt om</t> <t>till mig, säger HERREN. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓞ</f> Jag sände pest bland er</t> <t>som i Egypten.</t> <t>Jag dödade era unga män med svärd</t> <t>och lät era hästar tas som byte.</t> <t>Stanken av era fallna skaror</t> <t>lät jag stiga upp i er näsa.</t> <t>Och ändå har ni inte</t> <t>vänt om till mig, säger HERREN. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓟ</f> Jag lät ödeläggelse drabba er,</t> <t>som när Gud ödelade</t> <t>Sodom och Gomorra.</t> <t>Ni var som en brand,</t> <t>ryckt ur elden.</t> <t>Och ändå har ni inte</t> <t>vänt om till mig, säger HERREN. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓠ</f> Därför ska jag göra så</t> <t>med dig, Israel,</t> <t>och eftersom jag ska göra så</t> <t>med dig,</t> <t>så bered dig att möta din Gud, Israel.</t>


text:
<t><f>ⓡ</f> För se, han som formar bergen</t> <t>och skapar vinden<f>[24]</f></t> <t>och förkunnar sina tankar</t> <t>för människan,</t> <t>han som gör gryningen till mörker</t> <t>och går fram över jordens höjder —</t> <t>HERREN Gud Sebaot</t> <t>är hans namn.</t>


text:
<pb/><t>”Fallen är hon och reser inte sig mer,</t> <t>jungfrun Israel!</t> <t>Hon ligger övergiven på sin mark.</t> <t>Ingen finns</t> <t>som hjälper henne upp.”</t>


text:
<t>För så säger Herren GUD:</t> <t>Den stad där tusen brukade dra ut</t> <t>ska ha hundra kvar,</t> <t>och den där hundra brukade dra ut</t> <t>ska ha tio kvar för Israels hus.</t>


text:
<t><f>ⓤ</f> Men sök inte Betel,</t> <t>gå inte till Gilgal</t> <t>och dra inte bort till Beer-Sheba<f>[25]</f>,</t> <t>för Gilgal ska föras bort</t> <t>i fångenskap</t> <t>och av Betel ska inget bli kvar.</t>


text:
<t><f>ⓥ</f> Sök HERREN så ska ni leva.</t> <t>Annars ska han drabba Josefs hus<f>[26]</f></t> <t>likt en eld som förtär,</t> <t>och ingen kan släcka den</t> <t>så att Betel räddas. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓦ</f> Ni förvandlar rätten till malört</t> <t>och slår rättfärdigheten</t> <t>till marken.</t>


text:
<t><f>ⓧ</f> Han som har gjort</t> <t>Sjustjärnorna och Orion,</t> <t>han som förvandlar</t> <t>det djupa mörkret<f>[27]</f> till morgon</t> <t>och gör dagen mörk</t> <t>som natten,</t> <t>han som kallar på havets vatten</t> <t>och öser ut det över jorden —</t> <t>HERREN är hans namn.</t>


text:
<t>Han låter fördärv blixtra över</t> <t>starka fästen<f>[28]</f>,</t> <t>fördärv drabba befästa borgar. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓨ</f> De hatar den som försvarar det rätta</t> <t>i porten</t> <t>och avskyr den som talar sanning.</t>


text:
<t><f>ⓩ</f> Hör därför,</t> <t>ni som trampar på den fattige</t> <t>och tar ifrån honom hans säd</t> <t>som skatt:</t> <t>Ni bygger hus av huggen sten</t> <t>men ska inte bo i dem,</t> <t>ni planterar ljuvliga vingårdar</t> <t>men ska inte dricka deras vin,</t>


text:
<t><f>ⓐ</f> för jag vet att era brott är många</t> <t>och era synder talrika,</t> <t>ni som förtrycker den rättfärdige</t> <t>och tar mutor</t> <t>och hindrar de fattiga</t> <t>att få rätt i porten.<f>[29]</f></t>


text:
<t><f>ⓑ</f> Sök det goda och inte det onda,</t> <t>så att ni får leva.</t> <t>Då ska HERREN Gud Sebaot</t> <t>vara med er,</t> <t>så som ni säger att han är.</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Hata det onda och älska det goda</t> <t>och låt rätten härska i porten.</t> <t>Kanske ska HERREN Gud Sebaot</t> <t>vara nådig mot dem som är kvar</t> <t>av Josef. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Därför säger</t> <t>HERREN Gud Sebaot, Herren:</t> <t>På alla torg ska man höra klagan,</t> <t>på alla gator ska man säga:</t> <t>”Oj, oj!”</t> <t>Bonden ska man mana till sorg,</t> <t>och dem som kan</t> <t>sjunga sorgesång till klagan.</t>


text:
<t><f>ⓔ</f> I alla vingårdar ska man höra klagan,</t> <t>för jag ska gå fram mitt ibland er,</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Ve dem som längtar</t> <t>efter HERRENS dag!</t> <t>Varför längtar ni efter den?</t> <t>Herrens dag är mörker</t> <t>och inte ljus.</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Det blir som när man flyr</t> <t>för ett lejon men möter en björn,</t> <t>och som när man kommer hem</t> <t>och stöder handen mot väggen</t> <t>och blir biten av en orm.</t>


text:
<t>Ja, HERRENS dag är mörker</t> <t>och inte ljus,</t> <t>becksvart utan en strimma av ljus. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓘ</f> För även om ni offrar</t> <t>både brännoffer och matoffer åt mig</t> <t>har jag ingen glädje i dem,</t> <t>jag vill inte se era gemenskapsoffer</t> <t>av gödkalvar.</t>


text:
<t>Men låt rätten flöda fram som vatten</t> <t>och rättfärdigheten</t> <t>som en ständigt rinnande ström. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓙ</f> Var det åt mig ni frambar</t> <t>slaktoffer och matoffer</t> <t>under de fyrtio åren i öknen,</t> <t>ni av Israels hus?<f>[30]</f></t>


text:
<t><f>ⓚ</f> Ni bar<f>[31]</f> Sickut, er kung<f>[32]</f>,</t> <t>och Kijjun, er guds stjärna<f>[33]</f>,</t> <t>era gudabilder som ni gjort åt er.</t>


text:
<t>Men jag ska föra er i fångenskap</t> <t>bortom Damaskus,<f>[34]</f></t> <t>säger han vars namn är</t> <t>HERREN Gud Sebaot.</t>


text:
<pb/>Ve de trygga på Sion, <pb/><t>de självsäkra på Samarias berg,</t> <t>de förnämsta i det främsta folket</t> <t>som Israels hus vänder sig till!</t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Dra bort till Kalne och se efter,</t> <t>gå därifrån till Stora Hamat</t> <t>och sedan ner till filisteernas Gat.</t> <t>Är de bättre än rikena här,</t> <t>eller är deras område</t> <t>större än ert område? <pb/></t>


text:
<t><f>ⓝ</f> Ni vilar på divaner av elfenben</t> <t>och latar er<f>[35]</f> på era bäddar.</t> <t>Ni äter lamm ur hjorden</t> <t>och kalvar från gödstallet.</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> Ni skrålar till harpans ljud</t> <t>och tänker ut nya musikinstrument</t> <t>som David.</t>


text:
<t>Ni dricker vin ur stora skålar<f>[36]</f></t> <t>och smörjer er med</t> <t>de finaste oljorna,</t> <t>men bekymrar er inte</t> <t>om Josefs skada.</t>


text:
<t>Därför ska de nu vara först</t> <t>att föras bort i fångenskap.</t> <t>Då är det slut med skrålet</t> <t>från dem som latade sig. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓟ</f> Herren GUD</t> <t>har svurit vid sig själv,</t> <t>säger HERREN Gud Sebaot:</t> <t>Jag avskyr Jakobs stolthet</t> <t>och hatar hans borgar.</t> <t>Jag ska utlämna staden</t> <t>med allt som finns i den.</t>


text:
<f>ⓠ</f> När en släkting och likbrännare<f>[37]</f> vill ta ut benen ur huset och ropar till den som är inne i huset: ”Har du någon mer där?” och han svarar: ”Ingen”, så ska han säga: ”Tyst! HERRENS namn får inte nämnas<f>[38]</f>.”


text:
<pb/>För se, på HERRENS befallning <pb/><t>ska det stora huset slås i stycken</t> <t>och det lilla huset i spillror.</t>


text:
<t><f>ⓡ</f> Springer hästar på klippor</t> <t>eller plöjer man där med oxar?</t> <t>Men ni har förvandlat rätten</t> <t>till gift</t> <t>och rättfärdighetens frukt</t> <t>till malört.</t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Ni gläder er över Lo-Debar</t> <t>och säger:</t> <t>”Har vi inte intagit Karnajim<f>[39]</f></t> <t>med vår egen kraft?”</t>


text:
<pb/><f>ⓣ</f> För se, ni av Israels hus, jag ska uppväcka ett folk mot er, säger HERREN Gud Sebaot. Och de ska ansätta er från infartsvägen mot Hamat ända till Arabasänkan<f>[40]</f>.


text:
<pb/>Detta lät Herren GUD mig se: <pb/>Han skapade gräshoppor när sommargräset började växa upp, sommargräset efter kungsslåttern<f>[41]</f>.


text:
När de hade slukat allt grönt i landet sade jag: ”Herre, HERRE, förlåt! Hur ska Jakob kunna bestå, han som är så liten?”


text:
<pb/><t>Detta lät Herren GUD mig se:</t> <pb/>Jag såg att Herren GUD kallade på elden för att utföra hans sak. Och elden förtärde det stora djupet och höll på att förtära landet.


text:
<pb/><t><f>ⓦ</f> Detta lät han mig se:</t> <pb/>Jag såg Herren stå på en lod<f>[42]</f>rät mur med ett lod i sin hand.


text:
<f>ⓧ</f> Och HERREN sade till mig: ”Vad ser du, Amos?” Jag svarade: ”Ett lod.” Då sade HERREN: ”Se, jag ska hänga upp ett lod mitt ibland mitt folk Israel. Jag ska inte skona dem en gång till.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Isaks offerhöjder ska bli ödelagda och Israels helgedomar förstörda, och mot Jerobeams hus ska jag resa mig med svärdet.”


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Amasja, prästen i Betel, sände bud till Israels kung Jerobeam och lät säga: ”Amos konspirerar mot dig mitt ibland Israels folk. Landet står inte ut med allt hans ordande,


text:
för Amos har sagt: Jerobeam ska dö för svärd och Israel ska föras bort i fångenskap från sitt land.”


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Och Amasja sade till Amos: ”Du siare, ge dig i väg och fly till Juda land. Tjäna ditt levebröd där och profetera där!


text:
I Betel får du inte profetera mer, för det är en kunglig helgedom<f>[43]</f> och ett rikets tempel.”


text:
<f>ⓑ</f> Amos svarade Amasja: ”Jag är ingen profet, ingen profetlärjunge<f>[44]</f>. Jag är boskapsherde och odlar mullbärsfikon<f>[45]</f>.


text:
<f>ⓒ</f> Men HERREN tog mig från hjorden och HERREN sade till mig: Gå och profetera för mitt folk Israel.


text:
<f>ⓓ</f> Så hör nu HERRENS ord: <pb/>Du säger: <pb/><t>Profetera inte mot Israel</t> <t>och tala inte mot Isaks hus.</t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Därför säger HERREN så:</t> <t>Din hustru ska bli</t> <t>en prostituerad i staden,</t> <t>dina söner och döttrar</t> <t>ska falla för svärd,</t> <t>din jord ska utskiftas</t> <t>med mätsnöre.</t> <t>Själv ska du dö i ett orent land,</t> <t>och Israel ska föras bort</t> <t>i fångenskap från sitt land.”</t>


text:
<f>ⓕ</f> Han sade: ”Vad ser du, Amos?” Jag svarade: ”En korg med mogen frukt.” Då sade HERREN till mig: ”Slutet har kommit för mitt folk Israel. Jag ska inte skona dem igen.


text:
<f>ⓖ</f> Sångerna i borgen ska på den dagen övergå i klagan, säger Herren GUD. Döda kroppar i mängd ska i tysthet kastas överallt.”


text:
<pb/><t><f>ⓗ</f> Hör detta,</t> <t>ni som trampar på den fattige</t> <t>och vill göra slut på de svaga<f>[46]</f></t> <t>i landet,</t>


text:
<t><f>ⓘ</f> ni som säger:</t> <t>”När är nymånadsdagen slut</t> <t>så vi får sälja säd,</t> <t>och sabbaten</t> <t>så vi får öppna kornboden?</t> <t>Då ska vi minska efa-måttet<f>[47]</f></t> <t>och höja priset</t> <t>och fuska med vågen</t> <t>så att den ljuger.</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> Då ska vi köpa de utblottade</t> <t>för pengar</t> <t>och den fattige för ett par skor,</t> <t>och sälja spillet som säd.” <pb/></t>


text:
<t>HERREN har svurit vid Jakobs stolthet:</t> <t>Aldrig ska jag glömma</t> <t>någon av deras gärningar.</t>


text:
<t><f>ⓚ</f> Skulle inte landet darra</t> <t>när sådant sker,</t> <t>och skulle inte alla dess invånare</t> <t>sörja?</t> <t>Skulle inte hela landet</t> <t>höja sig som Nilen</t> <t>och röras upp och åter sjunka<f>[48]</f></t> <t>som Egyptens flod? <pb/></t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Det ska ske på den dagen,</t> <t>säger Herren GUD,</t> <t>att jag ska låta solen</t> <t>gå ner vid middagstid</t> <t>och lägga landet i mörker</t> <t>mitt på ljusa dagen.</t>


text:
<t><f>ⓜ</f> Jag ska förvandla era högtider</t> <t>till sorg</t> <t>och alla era sånger</t> <t>till klagovisor.</t> <t>Jag ska klä allas höfter med säcktyg</t> <t>och göra alla huvuden skalliga.</t> <t>Jag ska låta det bli</t> <t>som när man sörjer ende sonen</t> <t>och låta det sluta som en bitter dag. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓝ</f> Se, dagar ska komma,</t> <t>säger Herren GUD,</t> <t>då jag sänder hunger i landet —</t> <t>inte en hunger efter bröd,</t> <t>inte en törst efter vatten,</t> <t>utan efter att höra HERRENS ord.</t>


text:
<t>De ska irra omkring från hav till hav</t> <t>och springa hit och dit</t> <t>från norr till öster</t> <t>för att söka efter HERRENS ord,</t> <t>men de ska inte finna det.</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> de som svär vid Samarias skam<f>[49]</f></t> <t>och säger: ”Leve din gud, Dan!”</t> <t>och ”Leve vägen</t> <t>till Beer-Sheba!”<f>[50]</f></t> <t>De ska falla och inte resa sig mer.</t>


text:
<pb/><f>ⓟ</f> Jag såg Herren stå vid altaret, <pb/><t>och han sade:</t> <t>Slå till pelarhuvudena</t> <t>så att trösklarna skakar,</t> <t>och låt spillrorna falla</t> <t>över huvudet på dem alla.</t> <t>Dem som är kvar</t> <t>ska jag döda med svärd.</t> <t>Ingen av dem ska kunna fly,</t> <t>ingen av dem ska kunna</t> <t>rädda sig.</t>


text:
<t><f>ⓠ</f> Även om de bröt sig in i dödsriket</t> <t>skulle min hand</t> <t>hämta dem därifrån,</t> <t>även om de steg upp till himlen</t> <t>skulle jag störta ner dem därifrån.</t>


text:
<t><f>ⓡ</f> Även om de gömde sig</t> <t>på toppen av Karmel<f>[51]</f></t> <t>skulle jag hitta dem där</t> <t>och hämta ner dem.</t> <t>Även om de gömde sig</t> <t>för min blick på havets botten</t> <t>skulle jag där befalla ormen</t> <t>att bita dem.</t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Även om de gick i fångenskap</t> <t>framför sina fiender</t> <t>skulle jag där befalla svärdet</t> <t>att komma och döda dem.</t> <t>Och jag ska fästa min blick på dem</t> <t>till deras olycka</t> <t>och inte till deras lycka. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓣ</f> Herren GUD Sebaot</t> <t>rör vid jorden och den smälter,</t> <t>och alla dess invånare sörjer.</t> <t>Hela jorden höjer sig som Nilen</t> <t>och sjunker åter</t> <t>som Egyptens flod.</t>


text:
<t><f>ⓤ</f> Han bygger sin sal i himlen</t> <t>och grundar sitt valv över jorden,</t> <t>han kallar på havets vatten</t> <t>och öser ut det över jordens yta —</t> <t>HERREN är hans namn. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓥ</f> Är ni inte som nubierna</t> <t>i mina ögon, ni Israels barn?</t> <t>säger HERREN.</t> <t>Förde jag inte Israel</t> <t>upp ur Egyptens land,</t> <t>filisteerna från Kaftor<f>[52]</f></t> <t>och arameerna från Kir?</t>


text:
<t><f>ⓦ</f> Se, Herren GUDS ögon</t> <t>är emot detta syndiga rike,</t> <t>och jag ska utplåna det</t> <t>från jordens yta.</t> <t>Ändå vill jag inte utplåna</t> <t>Jakobs hus helt,</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<t>För se, jag befaller att Israels hus</t> <t>ska sållas bland alla hednafolk</t> <t>som man siktar i ett såll.</t> <t>Inte minsta korn<f>[53]</f></t> <t>ska falla till marken.</t>


text:
<t><f>ⓧ</f> Alla syndare i mitt folk</t> <t>ska dö för svärd, de som säger:</t> <t>”Olyckan når oss inte,</t> <t>den kommer inte i närheten</t> <t>av oss.”</t>


text:
<t><f>ⓨ</f> På den dagen ska jag resa upp</t> <t>Davids fallna hydda,</t> <t>mura igen dess sprickor</t> <t>och resa upp dess ruiner.</t> <t>Jag ska bygga upp den</t> <t>som i forna dagar,<f>[54]</f></t>


text:
<t><f>ⓩ</f> så att de kan ta i besittning</t> <t>vad som är kvar av Edom</t> <t>och av alla hednafolk</t> <t>över vilka mitt namn har nämnts,</t> <t>säger HERREN som gör detta. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓐ</f> Se, dagar ska komma, säger HERREN,</t> <t>då plöjaren ska följa</t> <t>skördemannen i spåren</t> <t>och druvtramparen</t> <t>såningsmannen,</t> <t>då bergen ska drypa av druvsaft</t> <t>och alla höjder flöda över.</t>


text:
<t><f>ⓑ</f> Jag ska göra slut</t> <t>på mitt folk Israels fångenskap.</t> <t>De ska bygga upp ödelagda städer</t> <t>och få bo i dem,</t> <t>de ska plantera vingårdar</t> <t>och få dricka vinet från dem,</t> <t>de ska anlägga trädgårdar</t> <t>och få äta deras frukt.</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Jag ska plantera dem</t> <t>i deras eget land.</t> <t>De ska inte mer ryckas upp</t> <t>ur det land som jag gett dem,</t> <t>säger HERREN din Gud.</t>


text:
<pb/><t>Obadjas profetia.<f>[1]</f> <pb/>Så säger Herren Gud om Edom:</t> <t>Vi har hört ett budskap</t> <t>från Herren,</t> <t>och en budbärare är utsänd</t> <t>bland hednafolken:</t> <t>”Upp, låt oss resa oss</t> <t>och strida mot Edom!” <pb/></t>


text:
<t>Ditt hjärtas övermod</t> <t>har bedragit dig</t> <t>där du bor bland bergsklyftorna</t> <t>i din höga boning</t> <t>och säger i ditt hjärta:</t> <t>”Vem kan störta mig</t> <t>till jorden?”</t>


text:
<t>Om du än svävade högt som örnen</t> <t>och byggde ditt bo</t> <t>mitt bland stjärnorna,</t> <t>så skulle jag ändå</t> <t>störta ner dig därifrån,</t> <t>säger Herren. <pb/></t>


text:
<t>Om tjuvar kommer till dig</t> <t>eller plundrare om natten,</t> <t>då är det ute med dig!</t> <t>Ska de inte stjäla</t> <t>tills de fått nog?</t> <t>Om vinbärgare kommer till dig,</t> <t>ska de då lämna en efterskörd?</t>


text:
<t>Alla som var i förbund med dig</t> <t>ska driva dig till gränsen,</t> <t>de som levde i fred med dig</t> <t>ska bedra dig</t> <t>och bli dig övermäktiga,</t> <t>de som äter ditt bröd</t> <t>ska lägga en snara under dig.</t> <t>Det finns inget förstånd hos dem.<f>[2]</f> <pb/></t>


text:
<t>Ska jag inte på den dagen,</t> <t>säger Herren,</t> <t>förgöra de visa i Edom</t> <t>och allt förstånd på Esaus berg?</t>


text:
<t>Dina hjältar, Teman,</t> <t>ska slås av förfäran,</t> <t>och var man på Esaus berg</t> <t>ska bli utrotad och dräpt.</t>


text:
<t>För våld mot din broder Jakob</t> <t>ska du täckas med skam</t> <t>och utrotas till evig tid. <pb/></t>


text:
<t>Den dag du stod på avstånd,</t> <t>den dag då främlingar</t> <t>förde bort hans rikedom</t> <t>och utlänningar drog in</t> <t>genom hans portar</t> <t>och kastade lott om Jerusalem,</t> <t>då var du också som en av dem.</t>


text:
<t>Se inte med skadeglädje</t> <t>på din broders dag,</t> <t>på hans olyckas dag,</t> <t>gläd dig inte över Juda barn</t> <t>på deras undergångs dag,</t> <t>öppna inte din mun så stort</t> <t>på nödens dag.</t>


text:
<t>Dra inte in genom mitt folks port</t> <t>på deras ofärds dag,</t> <t>se inte med skadeglädje</t> <t>på hans olycka, du också,</t> <t>på hans ofärds dag,</t> <t>sträck inte din hand</t> <t>efter hans rikedomar</t> <t>på hans ofärds dag.</t>


text:
<t>Stå inte vid vägskälet</t> <t>för att hugga ner hans flyktingar</t> <t>och utlämna inte hans överlevande</t> <t>på nödens dag.</t>


text:
<t>För Herrens dag är nära</t> <t>för alla hednafolk.</t> <t>Så som du har gjort</t> <t>ska det göras mot dig,</t> <t>dina gärningar</t> <t>ska komma tillbaka</t> <t>över ditt eget huvud.</t>


text:
<t>Så som ni har druckit</t> <t>på mitt heliga berg</t> <t>ska alla hednafolk få dricka<f>[3]</f></t> <t>utan uppehåll<f>[4]</f>.</t> <t>De ska dricka, de ska svälja,</t> <t>de ska bli som om</t> <t>de aldrig funnits. <pb/></t>


text:
<t>Men på Sions berg</t> <t>ska det finnas en räddad skara<f>[5]</f>.</t> <t>Det ska vara en helig plats,</t> <t>och Jakobs hus ska åter</t> <t>få råda över sina besittningar.</t>


text:
<t>Då ska Jakobs hus bli en eld</t> <t>och Josefs hus en låga,</t> <t>och Esaus hus ska vara som strå,</t> <t>och de ska tända eld på dem</t> <t>och förtära dem.</t> <t>Ingen av Esaus hus</t> <t>ska komma undan,</t> <t>för Herren har talat.</t>


text:
<pb/>Då ska de som bor i Negev ta Esaus berg i besittning. De som bor i Låglandet ska ta filisteernas land. Man ska ta Efraims land och Samariens mark i besittning, och Benjamin ska ta Gilead.


text:
Och de som förts bort av denna Israels här, de som bor i Kanaan ända till Sarefat,<f>[6]</f> liksom de som förts bort från Jerusalem, de som bor i Sefarad<f>[7]</f>, dessa ska ta Negevs städer i besittning.


text:
Frälsare<f>[8]</f> ska dra upp på Sions berg för att döma Esaus berg. <pb/>Och riket ska tillhöra Herren.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> ”Bryt upp och bege dig till den stora staden Nineve och predika mot den, för deras ondska<f>[1]</f> har kommit upp inför mitt ansikte.”


text:
Men Jona bröt upp för att fly till Tarshish, bort från Herrens ansikte. Och han kom ner till Jafo och fann där ett skepp som skulle gå till Tarshish. Han betalade för resan och gick sedan ombord för att resa med dem till Tarshish, bort från Herrens ansikte.<f>[2]</f>


text:
<pb/>Men Herren sände en stark vind över havet, och det blev en våldsam storm så att skeppet var nära att krossas.


text:
<f>ⓑ</f> Sjömännen blev förskräckta och ropade var och en till sin gud, och de vräkte lasten överbord för att lätta skeppet. <pb/>Men Jona hade gått ner i skeppets inre och låg där i djup sömn.


text:
Då kom skeppets kapten till honom och sade: ”Hur kan du sova? Gå upp och ropa till din gud! Kanske ska den guden tänka på oss så att vi inte går under.”


text:
<pb/><f>ⓒ</f> De sade till varandra: ”Kom, vi kastar lott så att vi får veta vem som har dragit den här olyckan över oss.” Och när de kastade lott, föll lotten på Jona.


text:
Då sade de till honom: ”Berätta för oss vem som är orsak till att den här olyckan har drabbat oss. Vad är ditt ärende och varifrån kommer du? Från vilket land är du och vilket folk tillhör du?”


text:
<pb/>Han svarade dem: ”Jag är hebré, och jag fruktar Herren, himlens Gud som har gjort havet och det torra.”


text:
Då greps männen av stark fruktan och sade till honom: ”Vad har du gjort!” Av det han berättade fick männen veta att han flydde bort från Herrens ansikte.


text:
Havet stormade mer och mer, och de sade till honom: ”Vad ska vi göra med dig så att havet lugnar sig för oss?”


text:
Han svarade dem: ”Ta och kasta mig i havet, så blir havet lugnt. För jag vet att det är på grund av mig som den här starka stormen har drabbat er.”


text:
<pb/>Männen rodde för att komma tillbaka till land, men de kunde inte, för havet stormade allt värre mot dem.


text:
Då ropade de till Herren och sade: ”Herre, låt oss inte gå under för den här mannens skull och låt inte oskyldigt blod komma över oss, för du, Herre, har handlat efter din vilja.”


text:
<pb/><f>ⓓ</f> Men Herren sände en stor fisk<f>[3]</f> som slukade Jona, och han var i fiskens buk i tre dagar och tre nätter<f>[4]</f>.


text:
<f>ⓔ</f> Han sade: <pb/><t>”Jag ropade till Herren i min nöd,</t> <t>och han svarade mig.</t> <t>Från dödsrikets buk</t> <t>ropade jag på hjälp,</t> <t>och du hörde min röst.</t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Du kastade mig i djupet,</t> <t>mitt i havet,</t> <t>och strömmarna omslöt mig,</t> <t>alla dina böljor och vågor</t> <t>svepte över mig.</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Jag tänkte: Jag är fördriven</t> <t>från dina ögon.</t> <t>Men jag ska åter få se<f>[5]</f></t> <t>ditt heliga tempel. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Vattnet omslöt mig ända till halsen<f>[6]</f>,</t> <t>djupet omgav mig,</t> <t>sjögräs snärjde sig</t> <t>runt mitt huvud.</t>


text:
<t><f>ⓘ</f> Jag sjönk ner till bergens grund<f>[7]</f></t> <t>med jordens bommar</t> <t>bakom mig för evigt —</t> <t>men du förde mig levande</t> <t>upp ur graven, Herre min Gud.</t>


text:
<t>När min själ tynade bort i mig</t> <t>tänkte jag på Herren,</t> <t>och min bön nådde dig</t> <t>i ditt heliga tempel.</t>


text:
<t><f>ⓚ</f> Men jag ska offra till dig</t> <t>med tacksägelse,</t> <t>det jag lovat ska jag uppfylla.</t> <t>Frälsningen finns hos Herren!”</t>


text:
<f>ⓛ</f> ”Bryt upp och bege dig till Nineve, den stora staden, och predika för den det budskap jag ger dig.”


text:
<f>ⓜ</f> Då bröt Jona upp och begav sig till Nineve enligt Herrens ord. Men Nineve var en stor stad inför Gud, tre dagsresor lång<f>[8]</f>.


text:
Jona gick en dagsresa in i staden och predikade och sade: ”Om fyrtio dagar ska Nineve förstöras<f>[9]</f>.”


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Och folket i Nineve<f>[10]</f> trodde Gud. De utlyste en fasta och klädde sig i säcktyg<f>[11]</f>, från den störste av dem till den minste.


text:
När budskapet nådde kungen i Nineve<f>[12]</f> reste han sig från sin tron, tog av sin mantel och klädde sig i säcktyg och satte sig i aska.


text:
Sedan utropade och förkunnade man i Nineve enligt kungens och hans stormäns befallning: ”Varken människor eller djur, kor eller får ska smaka något. De får inte beta eller dricka.


text:
<f>ⓞ</f> Både människor och djur ska klä sig i säcktyg. Alla ska ropa till Gud med kraft och vända om från sin onda väg och de övergrepp han begår.


text:
<f>ⓟ</f> Vem vet, då kanske Gud vänder om och ångrar sig och vänder sig från sin glödande vrede så att vi inte går under.”


text:
<pb/><f>ⓠ</f> När Gud såg vad de gjorde, att de vände om från sin onda väg, ångrade han det onda som han hade hotat att göra mot dem och gjorde det inte.


text:
<f>ⓡ</f> Han bad till Herren och sade: ”O Herre, var det inte det jag sade när jag var kvar i mitt land! Därför ville jag förekomma det och fly till Tarshish. Jag visste ju att du är en nådig och barmhärtig Gud, sen till vrede och stor i nåd och beredd att ångra det onda.


text:
<pb/>Jona gick ut ur staden och satte sig öster om den. Där gjorde han sig en hydda och satt i skuggan under den för att se hur det skulle gå med staden.


text:
Och Herren Gud lät en ricinbuske<f>[13]</f> växa upp över Jona för att ge skugga åt hans huvud och befria honom från hans missmod. Jona var mycket glad över ricinbusken.


text:
<pb/>Men dagen därpå, när gryningen kom, sände Gud maskar som angrep ricinbusken så att den vissnade ner.


text:
<f>ⓣ</f> När sedan solen gick upp sände Gud en brännande östanvind, och solen gassade på Jonas huvud så att han blev helt utmattad. Då önskade han sig döden och sade: ”Jag vill hellre dö än leva.”


text:
<pb/>Men Gud sade till Jona: ”Har du rätt att vara arg över ricinbusken?” Han svarade: ”Jag har rätt att vara så arg att jag kan dö.”


text:
Då sade Herren: ”Du bryr dig om ricinbusken, som du inte har lagt någon möda på och inte har odlat, som kom till på en natt och försvann efter en natt.


text:
<f>ⓤ</f> Skulle då inte jag bry mig om Nineve, den stora staden, där det finns mer än 120 000 människor som inte kan skilja mellan höger och vänster, och dessutom många djur?”


text:
<pb/><f>ⓐ</f> HERRENS ord till Mika från Moreshet<f>[1]</f>, när Jotam, Ahas och Hiskia<f>[2]</f> var kungar i Juda. Detta är vad han såg om Samaria och Jerusalem.


text:
<pb/><t><f>ⓑ</f> Hör alla folk, lyssna du jord</t> <t>med allt som är på den!</t> <t>Herren GUD</t> <t>ska vara ett vittne mot er,</t> <t>Herren från sitt heliga tempel,</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> för HERREN träder fram</t> <t>ur sin boning,</t> <t>han stiger ner och går fram</t> <t>över jordens höjder.</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Bergen smälter under honom</t> <t>och dalarna bryter fram</t> <t>som vaxet för elden,</t> <t>som vatten som störtar</t> <t>utför branten.</t>


text:
<t>Allt detta sker för Jakobs brott,</t> <t>för synden hos Israels hus.</t> <t>Vem är skyldig till Jakobs brott?</t> <t>Är det inte Samaria?</t> <t>Och vem till Juda offerhöjder<f>[3]</f>?</t> <t>Är det inte Jerusalem? <pb/></t>


text:
<t>Därför ska jag göra Samaria<f>[4]</f></t> <t>till en stenhög på marken,</t> <t>till en plats för vinodling.</t> <t>Jag ska vräka hennes stenar</t> <t>ner i dalen</t> <t>och blotta hennes grundvalar.</t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Alla hennes avgudabilder</t> <t>ska krossas,</t> <t>alla hennes otuktsgåvor</t> <t>ska brännas upp i eld,</t> <t>alla hennes avgudar</t> <t>ska jag förstöra.</t> <t>För hon har skaffat dem</t> <t>genom otuktslön<f>[5]</f>,</t> <t>och otuktslön ska de bli igen. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Därför ska jag klaga och jämra mig,</t> <t>jag ska gå barfota och naken.</t> <t>Jag ska yla som en schakal</t> <t>och klaga som en struts<f>[6]</f>,</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> för hennes sår kan inte läkas,</t> <t>det har kommit ända till Juda,</t> <t>det har nått ända till mitt folks port,</t> <t>ända till Jerusalem. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Förkunna det inte i Gat<f>[7]</f>,</t> <t>gråt inte så bittert!</t> <t>I Bet-Leafra vältrar jag mig</t> <t>i stoftet.</t>


text:
<t><f>ⓘ</f> Dra ut i nakenhet och skam,</t> <t>ni som bor i Shafir!</t> <t>De som bor i Saanan</t> <t>vågar sig inte ut.</t> <t>Sorgeropen i Bet-Haesel</t> <t>gör att ni inte kan stanna där.</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> De som bor i Marot</t> <t>våndas efter det goda,</t> <t>för en olycka har kommit</t> <t>från HERREN till Jerusalems port.</t>


text:
<t><f>ⓚ</f> Spänn travare för vagnen,</t> <t>ni som bor i Lakish,</t> <t>ni som var orsaken till synd</t> <t>hos dottern Sion,</t> <t>för det var hos er man fann</t> <t>Israels överträdelser.</t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Därför ska du ge skiljebrev</t> <t>åt Moreshet-Gat.</t> <t>Husen i Aksib har blivit</t> <t>som en lögn för Israels kungar.</t>


text:
<t><f>ⓜ</f> Än en gång ska jag låta erövraren</t> <t>drabba er, ni som bor i Maresha.</t> <t>Israels härlighet ska komma</t> <t>till Adullam<f>[8]</f>.<f>[9]</f> <pb/></t>


text:
<t>Raka dig skallig<f>[10]</f></t> <t>och skär av ditt hår</t> <t>för barnen som var din glädje.</t> <t>Gör ditt huvud kalt som gamens,</t> <t>för de ska föras bort från dig.</t>


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Ve dem som tänker ut fördärv <pb/><t>och planerar ondska</t> <t>på sin bädd.</t> <t>När morgonen gryr</t> <t>sätter de planerna i verket,</t> <t>för det står i deras makt.</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> De har begär till åkrar</t> <t>och roffar åt sig dem,</t> <t>till hus och lägger beslag</t> <t>på dem.</t> <t>De brukar våld</t> <t>mot människor och hus,</t> <t>mot en man och hans egendom. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓟ</f> Därför säger HERREN så:</t> <t>Se, jag planerar olycka</t> <t>mot det här släktet.</t> <t>Ni ska inte kunna rädda</t> <t>era halsar från det,</t> <t>och ni ska inte gå så stolta,</t> <t>för det blir en ond tid.</t>


text:
<t><f>ⓠ</f> På den dagen</t> <t>ska man ta upp nidvisor över er</t> <t>och klaga i en klagosång.</t> <t>Man ska säga:</t> <t>”Vi är helt förstörda,</t> <t>han ändrar mitt folks arvslott.</t> <t>Ack, att han rycker den ifrån mig!</t> <t>Han ger våra åkrar åt förrädare.” <pb/></t>


text:
<t><f>ⓡ</f> Därför ska det inte finnas</t> <t>någon hos dig som får</t> <t>spänna mätsnöre över en jordlott</t> <t>i HERRENS församling.</t>


text:
<t><f>ⓢ</f> ”Sluta predika”, så predikar de.</t> <t>”Om sådant får man inte predika,</t> <t>ska aldrig smädelserna ta slut!” <pb/></t>


text:
<t>Är det så du talar, du Jakobs hus?</t> <t>Har HERRENS Ande varit otålig?</t> <t>Är hans gärningar sådana?</t> <t>Är inte mina ord goda</t> <t>mot den som lever rättfärdigt?</t>


text:
<t>Men sedan en tid har mitt folk</t> <t>rest sig som en fiende.</t> <t>Ni sliter manteln av dem</t> <t>som går trygga på vägen</t> <t>och inte vill veta av någon strid.</t>


text:
<t><f>ⓣ</f> Ni driver ut mitt folks kvinnor</t> <t>från hemmen</t> <t>som var deras glädje.</t> <t>Ni tar min härlighet</t> <t>från deras barn för alltid.</t>


text:
<t><f>ⓤ</f> Res er och gå er väg,</t> <t>här har ni ingen viloplats.</t> <t>Orenheten drar er i fördärvet,</t> <t>i fruktansvärt fördärv.</t>


text:
<t><f>ⓥ</f> Om någon skulle komma</t> <t>med tomt prat, svek och lögn</t> <t>och säga:</t> <t>”Jag kan profetera för dig</t> <t>om vin<f>[11]</f> och starka drycker” —</t> <t>då skulle han passa som profet</t> <t>för detta folk!</t>


text:
<t><f>ⓦ</f> Jag ska församla dig,</t> <t>Jakob, hela ditt folk.</t> <t>Jag ska samla</t> <t>dem som är kvar av Israel,</t> <t>jag ska föra dem tillsammans</t> <t>som fåren till fållan,</t> <t>som en hjord till dess betesmark,</t> <t>det ska bli ett sorl av människor.</t>


text:
<t><f>ⓧ</f> En som banar väg</t> <t>drar ut framför dem,</t> <t>de bryter fram och tågar i väg</t> <t>och vandrar ut genom porten.</t> <t>Deras kung tågar framför dem,</t> <t>HERREN går i spetsen för dem.</t>


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Jag sade: <pb/><t>Hör, ni hövdingar i Jakob,</t> <t>ni furstar över Israels hus:</t> <t>Är det inte er sak</t> <t>att veta vad som är rätt?</t>


text:
<t><f>ⓩ</f> Men ni hatar det goda</t> <t>och älskar det onda,</t> <t>ni sliter huden av människor</t> <t>och köttet från deras ben.</t>


text:
<t><f>ⓐ</f> Ni äter mitt folks kött</t> <t>och flår huden av dem</t> <t>och krossar deras ben</t> <t>för att stycka dem</t> <t>likt något man kastar i grytan,</t> <t>som kött i kitteln.</t>


text:
<t><f>ⓑ</f> När de då ropar till HERREN</t> <t>ska han inte svara dem.</t> <t>För det onda de gjort</t> <t>ska han dölja sitt ansikte för dem. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Så säger HERREN om profeterna</t> <t>som vilseleder mitt folk,</t> <t>som ropar: ”Allt är väl!”</t> <t>när de får något att tugga</t> <t>med sina tänder.</t> <t>Men mot den som inte</t> <t>ger dem något i munnen</t> <t>blåser de upp till helig strid.</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Därför ska ni få en natt utan syner</t> <t>och mörker utan spådomar.</t> <t>Solen ska gå ner över profeterna</t> <t>och dagen bli mörk över dem.</t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Siarna ska stå med skam</t> <t>och spåmännen blygas.</t> <t>De ska alla täcka sitt skägg,</t> <t>för inget svar kommer från Gud.</t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Men jag är full av kraft,</t> <t>av HERRENS Ande</t> <t>och rätt och styrka,</t> <t>för att förkunna för Jakob hans brott</t> <t>och för Israel hans synd. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Hör nu detta,</t> <t>ni hövdingar över Jakobs hus</t> <t>och furstar över Israels hus:</t> <t>Ni avskyr det som är rätt</t> <t>och förvrider allt som är rakt,</t>


text:
<t><f>ⓘ</f> Stadens hövdingar dömer för mutor,</t> <t>prästerna undervisar för betalning</t> <t>och profeterna spår för pengar.</t> <t>Ändå stöder de sig på HERREN</t> <t>och säger:</t> <t>”Är inte HERREN mitt ibland oss?</t> <t>Olycka ska inte drabba oss.”</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> Därför ska Sion för er skull</t> <t>plöjas upp till en åker,</t> <t>Jerusalem bli en stenhop<f>[12]</f></t> <t>och tempelberget</t> <t>en skogbevuxen höjd.</t>


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Det ska ske i den yttersta tiden <pb/><t>att berget med HERRENS hus</t> <t>ska stå fast grundat</t> <t>och vara högst bland bergen,</t> <t>upphöjt över höjderna.</t> <t>Och alla folk ska strömma dit.</t>


text:
<t><f>ⓛ</f> och många folk ska gå i väg och säga:</t> <t>”Kom, låt oss gå upp</t> <t>till HERRENS berg,</t> <t>till Jakobs Guds hus.</t> <t>Han ska lära oss sina vägar</t> <t>så att vi kan vandra</t> <t>på hans stigar.”</t> <t>För undervisningen</t> <t>ska gå ut från Sion,</t> <t>HERRENS ord från Jerusalem.</t>


text:
<t><f>ⓜ</f> Han ska döma mellan många folk</t> <t>och skipa rätt åt mäktiga hednafolk,</t> <t>ända bort i fjärran land.</t> <t>Då ska de smida sina svärd</t> <t>till plogbillar</t> <t>och sina spjut till vingårdsknivar.</t> <t>Folken ska inte lyfta svärd</t> <t>mot varandra</t> <t>och inte mer öva för krig.<f>[13]</f></t>


text:
<t><f>ⓝ</f> Var och en ska sitta</t> <t>under sin vinstock och sitt fikonträd<f>[14]</f></t> <t>utan fruktan,</t> <t>för så har HERREN Sebaots mun talat.</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> Alla andra folk vandrar</t> <t>vart och ett i sin guds namn,</t> <t>men vi ska vandra</t> <t>i HERREN vår Guds namn,</t> <t>alltid och för evigt. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓟ</f> På den dagen, säger HERREN,</t> <t>ska jag samla de haltande</t> <t>och föra samman de fördrivna</t> <t>och dem som jag har plågat.</t>


text:
<t><f>ⓠ</f> Jag ska göra de haltande till en rest</t> <t>och de fördrivna</t> <t>till ett mäktigt folk,</t> <t>och HERREN ska vara kung</t> <t>över dem på Sions berg</t> <t>från nu och till evig tid.</t>


text:
<t><f>ⓡ</f> Och du Herdetorn,</t> <t>dottern Sions kulle,</t> <t>till dig ska det komma,</t> <t>det forna herraväldet ska komma,</t> <t>dottern Jerusalems kungadöme. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Men varför ropar du så högt?</t> <t>Finns det ingen kung hos dig,</t> <t>är din rådgivare borta</t> <t>eftersom du gripits av vånda</t> <t>likt en barnaföderska?</t>


text:
<t><f>ⓣ</f> Vrid dig i födslosmärtor</t> <t>likt en födande kvinna,</t> <t>dotter Sion,</t> <t>för nu måste du dra ut ur staden</t> <t>och bo på öppna fältet.</t> <t>Ända till Babel<f>[15]</f> ska du komma.</t> <t>Där ska du befrias,</t> <t>där ska HERREN förlossa dig</t> <t>ur dina fienders hand. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓤ</f> Nu samlas många folk mot dig,</t> <t>och de säger:</t> <t>”Hon ska bli orenad,</t> <t>och våra ögon ska se</t> <t>med lust på Sion.”</t>


text:
<t><f>ⓥ</f> Men de känner inte</t> <t>HERRENS tankar,</t> <t>de förstår inte hans rådslut,</t> <t>att han har samlat dem</t> <t>som kärvar till tröskplatsen.</t>


text:
<t><f>ⓦ</f> Res dig och tröska<f>[16]</f>, dotter Sion,</t> <t>för jag ska ge dig horn av järn</t> <t>och klövar av koppar.</t> <t>Du ska krossa många folk</t> <t>och viga bytet från dem åt HERREN,</t> <t>deras skatter åt hela jordens Herre.</t>


text:
<pb/>Samla nu dina skaror, <pb/><t>du skarornas stad.</t> <t>De reser belägringsvallar mot oss,</t> <t>de slår Israels domare</t> <t>med käpp på kinden.</t>


text:
<t><f>ⓧ</f> Men du, Betlehem Efrata</t> <t>som är så liten</t> <t>bland Juda tusenden,</t> <t>från dig ska det åt mig komma</t> <t>en som ska härska över Israel.</t> <t>Hans ursprung är före tiden,</t> <t>från evighetens dagar.<f>[17]</f></t>


text:
<t><f>ⓨ</f> Därför ska han överge dem</t> <t>fram till den tid</t> <t>då hon som ska föda har fött.</t> <t>Då ska de som är kvar</t> <t>av hans bröder</t> <t>få vända tillbaka till Israels barn.</t>


text:
<t><f>ⓩ</f> Han ska träda fram</t> <t>och vara en herde i HERRENS kraft,</t> <t>i HERREN sin Guds namns höghet.</t> <t>Och de ska ha ro,</t> <t>för han ska vara stor</t> <t>till jordens ändar.</t>


text:
<t>Och han ska vara vår frid.</t> <t>När Assur stormar in i vårt land</t> <t>och tränger in i våra palats,</t> <t>då ställer vi upp sju herdar</t> <t>mot honom,</t> <t>åtta furstar ur folket.</t>


text:
<t><f>ⓐ</f> Och de ska beta av Assurs land</t> <t>med svärd</t> <t>och Nimrods land</t> <t>ända in i dess portar.</t> <t>Så ska han rädda oss från Assur<f>[18]</f>,</t> <t>om denne kommer in i vårt land</t> <t>och tränger in över våra gränser. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓑ</f> De som är kvar av Jakob</t> <t>ska vara bland många folk</t> <t>som dagg från HERREN,</t> <t>som regnskurar på gräs</t> <t>som inte väntar på någon man</t> <t>eller dröjer för människors skull<f>[19]</f>.</t>


text:
<t>Ja, de som är kvar av Jakob</t> <t>ska vara bland hednafolken,</t> <t>mitt bland många folk,</t> <t>som ett lejon bland skogens djur,</t> <t>som ett ungt lejon</t> <t>bland fårhjordar</t> <t>som trampar ner där det går fram</t> <t>och river utan att någon</t> <t>kan rädda.</t>


text:
<t>Må din hand vara upplyft</t> <t>över dina motståndare,</t> <t>och må alla dina fiender utrotas! <pb/></t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Det ska ske på den dagen,</t> <t>säger HERREN,</t> <t>att jag ska utrota dina hästar</t> <t>ur ditt land</t> <t>och förstöra dina vagnar.<f>[20]</f></t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Jag ska utrota dina avgudabilder</t> <t>och dina stoder ur ditt land,</t> <t>och du ska inte mer tillbe</t> <t>dina händers verk.</t>


text:
<t>Jag ska förstöra dina asherapålar<f>[21]</f></t> <t>som du har ibland dig</t> <t>och ödelägga dina städer.</t>


text:
<pb/>Hör vad HERREN säger: <pb/><t>Res dig och gå till rätta inför bergen</t> <t>och låt höjderna höra din röst.</t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Hör HERRENS anklagelse, ni berg,</t> <t>ni jordens fasta grundvalar,</t> <t>för HERREN anklagar sitt folk</t> <t>och går till rätta med Israel.</t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Mitt folk, vad har jag gjort mot dig,</t> <t>och hur har jag tröttat ut dig?</t> <t>Svara mig!</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Jag förde dig upp ur Egyptens land,</t> <t>jag befriade dig</t> <t>ur träldomshuset.</t> <t>Jag sände Mose, Aron och Mirjam</t> <t>framför dig.</t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Mitt folk, kom ihåg</t> <t>vad Moabs kung Balak tänkte</t> <t>och vad han fick för svar</t> <t>av Bileam, Beors son.</t> <t>Kom ihåg hur det var</t> <t>mellan Shittim och Gilgal<f>[22]</f></t> <t>så att du förstår</t> <t>HERRENS rättfärdiga gärningar. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓘ</f> Med vad ska jag komma inför HERREN</t> <t>och böja mig för Gud i höjden?</t> <t>Ska jag träda fram inför honom</t> <t>med brännoffer,</t> <t>med årsgamla kalvar?</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> Gläder sig HERREN åt tusentals bockar,</t> <t>åt tiotusen floder av olja?</t> <t>Ska jag ge min förstfödde</t> <t>för min överträdelse,</t> <t>min livsfrukt som syndoffer</t> <t>för min själ? <pb/></t>


text:
<t><f>ⓚ</f> Han har sagt dig, du människa,</t> <t>vad som är gott.</t> <t>Vad begär HERREN av dig</t> <t>annat än att du gör det rätta,</t> <t>älskar barmhärtighet</t> <t>och vandrar i ödmjukhet</t> <t>med din Gud?</t>


text:
<t>Hör hur HERREN ropar till staden!</t> <t>Vishet är att vörda ditt namn<f>[23]</f>.</t> <t>Hör om straffet</t> <t>och vem som bestämt det.</t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Finns det ännu i den gudlöses hus</t> <t>skatter som vunnits genom orätt</t> <t>eller ett snålt efa-mått<f>[24]</f></t> <t>som är förbannat?</t>


text:
<t><f>ⓜ</f> Vore jag rättfärdig</t> <t>om jag tillät orätt våg</t> <t>och falska vikter i väskan?</t>


text:
<t>Eftersom de rika i staden</t> <t>är fulla av våld</t> <t>och invånarna talar lögn</t> <t>med falsk tunga i sin mun,</t>


text:
<t><f>ⓝ</f> måste jag slå dig med sår</t> <t>som inte läks</t> <t>och lägga dig i ruiner</t> <t>för dina synders skull.</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> Du ska äta men inte bli mätt,</t> <t>hunger ska plåga dig.</t> <t>Det du får undan</t> <t>ska du inte kunna rädda,</t> <t>och vad du räddar</t> <t>ska jag ge åt svärdet.</t>


text:
<t><f>ⓟ</f> Du ska så men inte få skörda,</t> <t>pressa oliver men inte</t> <t>få smörja dig med oljan,</t> <t>och druvmust men inte</t> <t>få dricka vinet.</t>


text:
<t>Man håller fast vid Omris stadgar</t> <t>och allt som Ahabs hus<f>[25]</f> har gjort.</t> <t>Ni följer deras råd.</t> <t>Därför ska jag göra dig</t> <t>till en ödemark</t> <t>och stadens invånare till åtlöje,</t> <t>och ni ska få bära</t> <t>mitt folks förakt.</t>


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Ve mig! <pb/><t>Det är med mig</t> <t>som när sommarens frukt</t> <t>är insamlad,</t> <t>som när efterskörden</t> <t>efter vinbärgningen är slut.</t> <t>Det finns ingen druvklase att äta,</t> <t>inget tidigt fikon</t> <t>som jag längtat efter.</t>


text:
<t><f>ⓡ</f> De fromma är försvunna</t> <t>från jorden,</t> <t>ingen bland människorna</t> <t>är ärlig.</t> <t>Alla ligger de på lur efter blod,</t> <t>var och en vill fånga den andre</t> <t>i sitt nät.</t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Deras händer är skickliga</t> <t>på att göra det onda.</t> <t>Fursten begär gåvor</t> <t>och domaren mutor,</t> <t>den mäktige kräver</t> <t>vad han vill ha.</t> <t>Så gör de gemensam sak.</t>


text:
<t><f>ⓣ</f> Den bäste bland dem</t> <t>är som ett törnsnår,</t> <t>den ärligaste värre</t> <t>än en törnhäck.</t> <t>Det kommer en dag</t> <t>för dina väktare,</t> <t>din räkenskapsdag.</t> <t>Då grips de av förvirring.</t>


text:
<t><f>ⓤ</f> Tro inte på en vän,</t> <t>lita inte på en förtrogen.</t> <t>Vakta din muns dörrar</t> <t>för henne som vilar i din famn,</t>


text:
<t><f>ⓥ</f> för sonen föraktar sin far,</t> <t>dottern trotsar sin mor,</t> <t>sonhustrun sin svärmor,</t> <t>och var och en har sin egen familj</t> <t>till fiender.<f>[26]</f></t>


text:
<t><f>ⓦ</f> Men jag ska skåda efter HERREN,</t> <t>jag ska hoppas</t> <t>på min frälsnings Gud.</t> <t>Min Gud ska höra mig.</t>


text:
<t><f>ⓧ</f> Gläd dig inte över mig,</t> <t>du min fiende.</t> <t>Har jag fallit</t> <t>ska jag resa mig igen,</t> <t>sitter jag i mörkret</t> <t>är HERREN mitt ljus.</t>


text:
<t><f>ⓨ</f> Eftersom jag syndat mot HERREN</t> <t>ska jag bära hans vrede</t> <t>tills han tar sig an min sak</t> <t>och skaffar mig rätt.</t> <t>Han ska föra mig ut i ljuset,</t> <t>och jag ska se hans rättfärdighet.</t>


text:
<t><f>ⓩ</f> Min fiende ska se det</t> <t>och täckas av skam,</t> <t>hon<f>[27]</f> som sade till mig:</t> <t>”Var är nu HERREN din Gud?”</t> <t>Mina ögon ska se på henne,</t> <t>hur hon trampas ner</t> <t>som smuts på gatan. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓑ</f> Den dagen ska man komma till dig</t> <t>från Assur och från Egyptens städer,</t> <t>från Egypten och ända till floden,</t> <t>från hav till hav</t> <t>och från berg till berg.</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Men jorden ska bli en ödemark</t> <t>för sina invånares skull.</t> <t>Det blir frukten</t> <t>av deras gärningar.</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Vakta ditt folk med din stav,</t> <t>din arvedels hjord</t> <t>som bor avskild i skogen,</t> <t>mitt i ett fruktbart land.</t> <t>Låt den beta i Bashan och i Gilead<f>[28]</f></t> <t>som under forna dagar.</t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Som i de dagar</t> <t>du drog ut ur Egyptens land</t> <t>ska jag visa dem underbara ting.</t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Hednafolken ska se det och skämmas</t> <t>med all sin makt.</t> <t>De ska lägga handen på munnen,</t> <t>deras öron ska bli döva.</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> De ska slicka stoftet som ormar,</t> <t>som markens kräldjur.</t> <t>Bävande ska de överge sina hålor,</t> <t>skräckslagna ska de söka</t> <t>HERREN vår Gud.</t> <t>De ska frukta dig. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Vem är en Gud som du,</t> <t>som förlåter skuld<f>[29]</f></t> <t>och inte tillräknar synd</t> <t>hos dem som är kvar</t> <t>av din arvedel?</t> <t>Han håller inte kvar sin vrede</t> <t>för evigt,</t> <t>för han har sin glädje i nåd.</t>


text:
<t>Han ska förbarma sig över oss igen</t> <t>och trampa på</t> <t>våra missgärningar.</t> <t>Du ska kasta alla deras synder<f>[30]</f></t> <t>i havets djup.</t>


text:
<t><f>ⓘ</f> Du ska visa trofasthet mot Jakob</t> <t>och nåd mot Abraham,</t> <t>så som du med ed har lovat</t> <t>våra fäder i forntidens dagar.</t>


text:
<pb/><t><f>ⓐ</f> HERREN är en nitisk Gud</t> <t>och en hämnare.</t> <t>HERREN tar hämnd och vredgas,</t> <t>HERREN tar hämnd</t> <t>på sina ovänner</t> <t>och har vrede i förvar åt sina fiender.</t>


text:
<t><f>ⓑ</f> HERREN är sen till vrede</t> <t>men stor i kraft,</t> <t>han låter ingen gå ostraffad.</t> <t>HERREN har sin väg</t> <t>i storm och oväder,</t> <t>och molnen är dammet</t> <t>under hans fötter. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Han straffar havet</t> <t>och låter det torka ut,</t> <t>han låter alla floder sina.</t> <t>Då tynar Bashan och Karmel bort</t> <t>och Libanons grönska vissnar.<f>[2]</f></t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Bergen darrar för honom</t> <t>och höjderna smälter.</t> <t>Jorden bävar för hans ansikte,</t> <t>världen och alla som bor där.</t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Vem kan bestå inför hans harm,</t> <t>vem kan uthärda</t> <t>hans vredes glöd?</t> <t>Hans vrede brinner som eld</t> <t>och klipporna spricker</t> <t>inför honom. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓕ</f> HERREN är god,</t> <t>en tillflykt på nödens dag,</t> <t>han känner dem</t> <t>som flyr till honom.</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Men med en störtflod</t> <t>förintar han platsen</t> <t>där Nineve står,</t> <t>och mörker förföljer hans fiender.</t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Vad ni än planerar mot HERREN</t> <t>ska han komma</t> <t>med fullständig ödeläggelse.</t> <t>Nöden ska inte komma två gånger.</t>


text:
<t>Om de än är hopslingrade</t> <t>som törnsnår</t> <t>och druckna av sitt drickande,</t> <t>ska de alla förtäras som torrt gräs.</t>


text:
<t>Från dig har en man gått ut,</t> <t>en som tänker ut ont mot HERREN,<f>[3]</f></t> <t>en rådgivare i ondska.</t>


text:
<t><f>ⓘ</f> Så säger HERREN:</t> <t>”Hur starka och många de än är,</t> <t>ska de ändå mejas ner</t> <t>och försvinna.</t> <t>Jag har plågat dig,</t> <t>men ska inte plåga dig mer.</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> Nu ska jag bryta hans ok<f>[4]</f> över dig,</t> <t>jag ska slita av dina band.” <pb/></t>


text:
<t><f>ⓚ</f> Men om dig, Nineve,</t> <t>har HERREN befallt:</t> <t>”Inga efterkommande</t> <t>ska bära vidare ditt namn.</t> <t>Ur dina gudars hus<f>[5]</f></t> <t>ska jag utrota alla bilder,</t> <t>både snidade och gjutna.</t> <t>Jag ska göra i ordning en grav åt dig,</t> <t>för du är ingenting värd<f>[6]</f>.” <pb/></t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Se, över bergen kommer</t> <t>glädjebudbäraren</t> <t>som förkunnar frid.</t> <t>Fira dina högtider, Juda,</t> <t>uppfyll dina löften,</t> <t>för den onde ska inte mer</t> <t>dra fram genom dig,</t> <t>han är helt tillintetgjord.</t>


text:
<pb/><f>ⓜ</f> En folkförskingrare <pb/><t>drar upp mot dig.</t> <t>Bevaka dina fästen!</t> <t>Spana mot vägen, rusta dig,</t> <t>samla all din kraft.</t>


text:
<t><f>ⓝ</f> HERREN ska återställa Jakobs storhet</t> <t>liksom Israels storhet,</t> <t>för plundrare har plundrat dem</t> <t>och fördärvat deras vinstockar.</t>


text:
<t>Hans hjältars sköldar</t> <t>har färgats röda,</t> <t>kämparna går klädda</t> <t>i scharlakan.<f>[7]</f></t> <t>Vagnarna gnistrar av stålglans<f>[8]</f></t> <t>den dag han gör sig redo,</t> <t>det svingas med spjut av cypress<f>[9]</f>.</t>


text:
<t>På gatorna stormar vagnarna fram,</t> <t>de kör om varandra på torgen.</t> <t>De ser ut som bloss,</t> <t>de far i väg som blixtar.</t>


text:
<t>Han kommer ihåg</t> <t>sina väldiga kämpar.</t> <t>De snubblar där de rusar fram,</t> <t>de skyndar mot stadens murar</t> <t>och skyddstaken<f>[10]</f> görs redo.</t>


text:
<t>Det är bestämt:</t> <t>Hon ska kläs av och föras bort.</t> <t>Hennes slavflickor</t> <t>ska sucka som duvor</t> <t>och slå sig över hjärtat.</t>


text:
<t>Nineve var sedan gammalt</t> <t>som en vattenrik damm,</t> <t>men nu flyr vattnet bort.</t> <t>”Stanna! Stanna!”</t> <t>Men ingen vänder sig om.</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> Tom, tömd, förödd!</t> <t>Modlösa hjärtan, vacklande knän!</t> <t>Darrande höfter överallt!</t> <t>Alla ansikten är blossande röda. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓟ</f> Var är nu lejonens<f>[13]</f> kula,</t> <t>platsen där de unga lejonen</t> <t>åt sitt byte,</t> <t>där lejonet och lejonhonan</t> <t>och lejonungen gick omkring</t> <t>utan att någon skrämde dem?</t>


text:
<t>Lejonet rev i stycken</t> <t>tills ungarna fick nog,</t> <t>dödade för sina lejonhonor</t> <t>och fyllde sina hålor med byte,</t> <t>sina kulor med rivna djur. <pb/></t>


text:
<t>Se, jag är emot dig,</t> <t>säger HERREN Sebaot.</t> <t>Jag ska låta dina vagnar<f>[14]</f></t> <t>gå upp i rök,</t> <t>och dina unga lejon</t> <t>ska förtäras av svärd.</t> <t>Jag ska utplåna ditt rövade gods</t> <t>från jorden,</t> <t>och röster av dina sändebud</t> <t>ska inte mer höras.</t>


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Ve dig, du blodstad, <pb/><t>full av lögn, fylld av våld,</t> <t>du som aldrig slutar plundra!</t>


text:
<t><f>ⓡ</f> Hör, piskor smäller!</t> <t>Hör, vagnshjul dånar!</t> <t>Hästar jagar fram,</t> <t>vagnar rullar i väg.</t>


text:
<t>Ryttare stormar fram,</t> <t>svärden ljungar</t> <t>och spjuten blixtrar.</t> <t>Slagna i mängd och högar av lik,</t> <t>det är ingen ände på döda,</t> <t>man stupar över döda kroppar. <pb/></t>


text:
<t>Allt sker för hennes stora otukt,</t> <t>den vackra horan<f>[15]</f>,</t> <t>häxkonsternas mästarinna,</t> <t>hon som sålde folken</t> <t>genom sin otukt</t> <t>och folkstammar</t> <t>genom sina häxkonster. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Se, jag ska vända mig mot dig,</t> <t>säger HERREN Sebaot.</t> <t>Jag ska lyfta upp ditt mantelsläp</t> <t>över ditt ansikte</t> <t>och låta folken se din nakenhet</t> <t>och kungariken din skam.</t>


text:
<t>Jag ska kasta vidriga ting över dig,</t> <t>låta dig bli föraktad</t> <t>och göra dig till åtlöje.</t>


text:
<t>Och det ska ske</t> <t>att var och en som ser dig</t> <t>ska fly från dig och säga:</t> <t>”Nineve är ödelagt,</t> <t>vem har medlidande</t> <t>med henne?”</t> <t>Var kan jag finna tröstare åt dig? <pb/></t>


text:
<t><f>ⓣ</f> Är du bättre än No-Amon<f>[16]</f></t> <t>som tronade</t> <t>vid Nilens strömmar?</t> <t>Vatten omgav henne,</t> <t>hon hade havet till vall</t> <t>och vatten till mur.</t>


text:
<t><f>ⓤ</f> Nubien och Egypten</t> <t>var hennes oändliga styrka,</t> <t>Put<f>[17]</f> och Libyen var hennes hjälp.</t>


text:
<t>Också hon fördes bort</t> <t>i landsflykt och fångenskap,</t> <t>även hennes barn blev krossade</t> <t>i alla gathörn.</t> <t>Man kastade lott</t> <t>om hennes ärade män,</t> <t>och alla hennes stormän</t> <t>fängslades med kedjor. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓥ</f> Också du ska bli drucken</t> <t>och gömma dig,</t> <t>också du ska söka skydd</t> <t>mot fienden.</t>


text:
<t>Alla dina fästen liknar fikonträd<f>[18]</f></t> <t>med mogen frukt.</t> <t>När man skakar dem</t> <t>faller fikonen i munnen</t> <t>på den som vill äta.</t>


text:
<t><f>ⓦ</f> Se, ditt krigsfolk</t> <t>är som kvinnor.</t> <t>Ditt lands portar står vidöppna</t> <t>för dina fiender.</t> <t>Eld förtär dina bommar. <pb/></t>


text:
<t>Ös upp vatten åt dig för belägringen</t> <t>och förstärk dina fästen.</t> <t>Stig ner i leran</t> <t>och trampa i murbruket.</t> <t>Gör tegelformen stark.</t>


text:
<t><f>ⓧ</f> Där ska elden förtära dig</t> <t>och svärdet utrota dig,</t> <t>det ska sluka dig som gräsmaskar<f>[19]</f>,</t> <t>även om du är talrik</t> <t>som gräsmaskar</t> <t>och förökar dig som gräshoppor.</t>


text:
<t>Du har fler köpmän</t> <t>än himlens stjärnor,</t> <t>men som gräsmaskar plundrar de</t> <t>och flyger sedan bort.</t>


text:
<t>Dina furstar är som gräshoppor,</t> <t>dina befälhavare</t> <t>som gräshoppssvärmar.</t> <t>De stannar inom murarna</t> <t>när dagen är kall,</t> <t>men när solen kommer fram</t> <t>flyr de bort,</t> <t>och sedan vet ingen var de är. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓨ</f> Dina herdar har somnat,</t> <t>du Assurs kung<f>[20]</f>,</t> <t>dina förnäma män ligger i ro.</t> <t>Ditt folk är skingrat</t> <t>uppe på bergen,</t> <t>och ingen samlar ihop det.</t>


text:
<t><f>ⓩ</f> Det finns ingen läkedom</t> <t>för din skada,</t> <t>ditt sår är obotligt.</t> <t>Alla som hör vad som hänt dig</t> <t>klappar i händerna över dig,</t> <t>för vem har inte drabbats</t> <t>av din ständiga ondska?<f>[21]</f></t>


text:
<pb/><t>HERRE, hur länge</t> <t>ska jag ropa på hjälp</t> <t>utan att du hör,</t> <t>ropa högt till dig över våld</t> <t>utan att du räddar?</t>


text:
<t>Varför låter du mig se ondska,</t> <t>och hur kan du själv</t> <t>se på sådant elände?</t> <t>Fördärv och våld är inför mig,</t> <t>det uppstår tvister och gräl.</t>


text:
<t><f>ⓐ</f> Därför blir lagen utan kraft,</t> <t>och rätten kommer aldrig fram.</t> <t>Den ogudaktige omringar</t> <t>den rättfärdige</t> <t>och rätten förvrängs.</t>


text:
<t><f>ⓑ</f> Se er omkring bland hednafolken,</t> <t>se och häpna, ja, häpna,</t> <t>för jag gör en gärning i era dagar</t> <t>som ni inte kommer att tro</t> <t>när den berättas.<f>[1]</f></t>


text:
<t>Se, jag ska uppväcka kaldeerna<f>[2]</f>,</t> <t>det vilda och snabba folket</t> <t>som drar ut över jordens vidder</t> <t>för att ta i besittning</t> <t>boplatser som inte är deras. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Deras hästar är snabbare än leoparder</t> <t>och vildare än stäppvargar<f>[3]</f>.</t> <t>Deras ryttare spränger fram,</t> <t>de kommer fjärran ifrån,</t> <t>de flyger likt örnen</t> <t>som störtar sig över sitt byte.</t>


text:
<t>Alla kommer de med våld i sinnet,</t> <t>stridslystna rycker de fram</t> <t>och samlar fångar som sand.</t>


text:
<t>De gör kungar till åtlöje</t> <t>och hånar furstar.</t> <t>De skrattar åt alla befästningar,</t> <t>de kastar upp jordvallar</t> <t>och intar dem.</t>


text:
<t>Så drar de vidare som vinden,</t> <t>de fortsätter framåt</t> <t>och samlar på sig skuld.</t> <t>Deras egen styrka är deras gud.</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Visst har du alltid varit till,</t> <t>HERRE min Gud, min Helige?</t> <t>Vi ska inte dö!</t> <t>HERRE, till en dom har du satt dem,</t> <t>till en tillrättavisning</t> <t>har du berett dem,</t> <t>du vår klippa.</t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Dina ögon är för rena</t> <t>för att se på det onda.</t> <t>Du som inte står ut med</t> <t>att se någon orätt,</t> <t>hur kan du se på de trolösa och tiga</t> <t>när den ogudaktige slukar</t> <t>den som är mer rättfärdig än han?</t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Du gör människorna</t> <t>lika fiskarna i havet,</t> <t>lika kräldjur</t> <t>som inte har någon herre. <pb/></t>


text:
<t>De drar upp dem alla med sin krok,</t> <t>de fångar dem i sitt nät</t> <t>och samlar dem i sitt garn.</t> <t>Därför gläder de sig och jublar,</t>


text:
<t>därför offrar de åt sitt nät</t> <t>och tänder rökelse åt sitt garn,</t> <t>för dessa gör deras andel fet</t> <t>och deras mat så läcker.</t>


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Jag ska stå på min vaktpost <pb/><t>och ställa mig i tornet.</t> <t>Jag vill spana för att se</t> <t>vad han ska tala till mig,</t> <t>vilket svar jag ska få</t> <t>på min klagan.</t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Herren svarade mig och sade:</t> <t>Skriv ner synen</t> <t>och gör den tydlig på tavlor</t> <t>så att den lätt kan läsas<f>[4]</f>,</t>


text:
<t><f>ⓘ</f> för synen väntar ännu på sin tid.</t> <t>Han<f>[5]</f> skyndar mot slutet<f>[6]</f></t> <t>och sviker inte.</t> <t>Om han dröjer,</t> <t>så vänta på honom,</t> <t>för han kommer helt visst,</t> <t>han uteblir inte. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓙ</f> Se, hans själ är uppblåst</t> <t>och oärlig i honom.<f>[7]</f></t> <t>Men den rättfärdige ska leva</t> <t>genom sin tro<f>[8]</f>.<f>[9]</f></t>


text:
<t><f>ⓚ</f> Ja, vinet bedrar.</t> <t>Han är en högmodig man</t> <t>och kommer inte till ro.</t> <t>Han spärrar upp sitt gap</t> <t>som dödsriket,</t> <t>han är som döden</t> <t>och blir inte mätt.</t> <t>Han samlar alla hednafolk till sig,</t> <t>han drar till sig alla folkslag.</t>


text:
<t>Ska de inte alla stämma upp</t> <t>en visa om honom,</t> <t>en smädesång med gåtfulla ord</t> <t>och säga:</t> <t>Ve dig som samlar</t> <t>vad som inte är ditt</t> <t>— hur länge till? —</t> <t>och tynger dig med pantsatt gods!</t>


text:
<t>Ska inte dina fordringsägare</t> <t>plötsligt resa sig?</t> <t>De som får dig att darra ska vakna,</t> <t>och du blir deras byte.</t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Du har plundrat många hednafolk,</t> <t>därför ska de andra folken<f>[10]</f></t> <t>plundra dig,</t> <t>på grund av blodsdåd</t> <t>mot människor</t> <t>och våld mot land och stad</t> <t>och alla som bor där. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓜ</f> Ve den som skaffar</t> <t>oärlig vinst åt sitt hus</t> <t>för att bygga sitt näste högt</t> <t>och rädda sig undan</t> <t>olyckans våld!</t>


text:
<t>Du har planerat,</t> <t>till skam för ditt hus,</t> <t>att förgöra många folk</t> <t>och syndar så mot dig själv,</t>


text:
<t><f>ⓝ</f> för stenarna i muren ska ropa</t> <t>och bjälkarna i trävirket</t> <t>ska svara dem.</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> Ve den som bygger en stad</t> <t>med blodsdåd</t> <t>och grundar en stad</t> <t>med orättfärdighet!</t>


text:
<t><f>ⓟ</f> Se, kommer det inte</t> <t>från HERREN Sebaot</t> <t>att folken sliter</t> <t>för det som bränns upp</t> <t>och tröttar ut sig till ingen nytta?</t>


text:
<t><f>ⓠ</f> Jorden ska fyllas av kunskap</t> <t>om HERRENS härlighet,</t> <t>så som vattnet täcker havets djup. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓡ</f> Ve dig som ger din nästa</t> <t>att dricka,</t> <t>som blandar i ditt gift</t> <t>och berusar dem</t> <t>för att få se deras nakenhet.</t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Du blir mättad med skam</t> <t>och inte med ära.</t> <t>Drick också du</t> <t>och visa att du är oomskuren!</t> <t>Bägaren i HERRENS högra hand</t> <t>ska vändas mot dig,</t> <t>vanära ska drabba din härlighet.</t>


text:
<t><f>ⓣ</f> Ja, våldet mot Libanon<f>[11]</f></t> <t>och skövlingen</t> <t>som skrämde dess djur</t> <t>ska täcka dig,</t> <t>på grund av blodsdåd</t> <t>mot människor</t> <t>och våld mot land och stad</t> <t>och alla som bor där. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓤ</f> Vad nytta gör en avgud</t> <t>som en människa har snidat,</t> <t>eller en gjuten avgud</t> <t>som är en falsk lärare?</t> <t>Den som gör den</t> <t>litar till sitt eget verk.</t> <t>Han gör avgudar som inte kan tala.</t>


text:
<t>Ve den som säger till träbiten:</t> <t>”Vakna!”</t> <t>och till en stum sten: ”Res dig!”</t> <t>Kan den undervisa?</t> <t>Den är överdragen</t> <t>med guld och silver,</t> <t>men det finns ingen ande i den.</t>


text:
<pb/><t>HERRE, jag har hört</t> <t>budskapet om dig och jag bävar.</t> <t>HERRE, ge liv åt ditt verk</t> <t>i våra dagar,</t> <t>låt det bli känt i vår tid.</t> <t>Tänk i din vrede</t> <t>på att förbarma dig. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓦ</f> Gud kommer från Teman,</t> <t>den Helige från berget Paran<f>[13]</f>. <e>Sela</e></t> <t>Hans härlighet täcker himlen,</t> <t>hans lov fyller jorden.</t>


text:
<t><f>ⓧ</f> Hans glans är som ljuset,</t> <t>strålar går ut från hans hand,</t> <t>där är hans styrka dold.</t>


text:
<t><f>ⓨ</f> Framför honom går pest,</t> <t>och brinnande feber<f>[14]</f></t> <t>följer i hans spår.</t>


text:
<t><f>ⓩ</f> Han träder fram och jorden skakar,</t> <t>folken bävar för hans blick.</t> <t>Urgamla berg splittras,</t> <t>eviga höjder sjunker ner.</t> <t>Hans vägar är eviga.</t>


text:
<t><f>ⓐ</f> Vredgas HERREN på floderna?</t> <t>Brinner din vrede mot strömmarna</t> <t>eller din harm mot havet,</t> <t>när du far fram med dina hästar,</t> <t>med dina segervagnar?</t>


text:
<t><f>ⓑ</f> Blottad och bar är din båge,</t> <t>som edsvurna pilar är ditt ord.</t> <t><e>Sela</e></t> <t>Du låter floder klyva jorden.</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Bergen ser dig och bävar,</t> <t>störtregn forsar ner,</t> <t>djupet höjer sin röst,</t> <t>det lyfter sina händer mot höjden.</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Sol och måne står still i sin boning</t> <t>vid skenet av dina pilar</t> <t>som flyger,</t> <t>vid glansen</t> <t>av ditt blixtrande spjut.</t>


text:
<t>Du drar ut för att frälsa ditt folk,</t> <t>för att frälsa din smorde.</t> <t>Du krossar taket</t> <t>på den gudlöses hus,</t> <t>du bryter ner det</t> <t>från tinnarna till grunden. <e>Sela</e></t>


text:
<t>Med hans egna spjut</t> <t>genomborrar du huvudet</t> <t>på hans krigare,</t> <t>när de stormar fram</t> <t>för att fördriva mig.</t> <t>Deras glädje är att sluka</t> <t>den svage i hemlighet.</t>


text:
<t>Jag hör det och darrar i mitt innersta,</t> <t>vid dånet skälver mina läppar.</t> <t>Röta tränger in i benen i min kropp.</t> <t>Jag darrar där jag står,</t> <t>för jag måste stilla vänta</t> <t>på olyckans dag,</t> <t>att den drabbar det folk</t> <t>som angriper oss. <pb/></t>


text:
<t>Fikonträdet blomstrar inte mer,</t> <t>och vinstocken ger ingen skörd.</t> <t>Olivträdets frukt slår fel,</t> <t>och fälten ger ingen föda.</t> <t>Fåren rycks bort ur fållorna,</t> <t>och ingen boskap finns i stallen.</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Herren Gud är min styrka.</t> <t>Han gör mina fötter som hjortens</t> <t>och låter mig gå fram</t> <t>över mina höjder.</t> <pb/>För sångmästaren, med mitt strängaspel.


text:
<pb/>Detta är HERRENS ord som kom till Sefanja, son till Kushi, son till Gedalja, son till Amarja, son till Hiskia<f>[1]</f>, när Josia<f>[2]</f>, Amons son, var kung i Juda.


text:
<t><f>ⓑ</f> Jag ska sopa bort människor</t> <t>och djur,</t> <t>jag ska sopa bort himlens fåglar</t> <t>och havets fiskar,</t> <t>och dem som förleder</t> <t>tillsammans med</t> <t>de ogudaktiga.</t> <t>Jag ska utrota människorna</t> <t>från jordens yta,</t> <t>säger HERREN. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Jag ska sträcka ut handen mot Juda</t> <t>och mot alla som bor i Jerusalem.</t> <t>Jag ska utrota från denna plats</t> <t>vad som finns kvar av Baal,</t> <t>avgudaprästernas namn</t> <t>tillsammans med prästerna,</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> dem som tillber himlens här på taken</t> <t>och dem som tillber och svär</t> <t>vid HERREN</t> <t>men också svär vid Malkam<f>[3]</f>,</t>


text:
<t>dem som vikit bort från HERREN</t> <t>och varken har sökt HERREN</t> <t>eller frågat efter honom. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Var stilla inför Herren Gud,</t> <t>för HERRENS dag är nära.</t> <t>HERREN har förberett ett slaktoffer,</t> <t>han har helgat dem</t> <t>han har inbjudit.</t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Och det ska ske</t> <t>på dagen för HERRENS slaktoffer</t> <t>att jag ska straffa furstarna</t> <t>och kungasönerna</t> <t>och alla som klär sig</t> <t>i utländska kläder<f>[4]</f>.</t>


text:
<t>På den dagen ska jag straffa</t> <t>alla som hoppar över tröskeln<f>[5]</f>,</t> <t>dem som fyller sin herres hus</t> <t>med våld och svek. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Och det ska ske på den dagen,</t> <t>säger HERREN,</t> <t>att sorgerop hörs från Fiskporten</t> <t>och jämmer från Nya staden</t> <t>och ett mäktigt dån från höjderna.</t>


text:
<t>Jämra er,</t> <t>ni som bor i Mortelkvarteret,</t> <t>för det är slut med hela skaran</t> <t>av köpmän,</t> <t>alla som handlar med silver</t> <t>utrotas.</t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Och det ska ske på den tiden</t> <t>att jag söker igenom Jerusalem</t> <t>med lyktor</t> <t>och straffar dem som sitter där</t> <t>i lugn och ro<f>[6]</f></t> <t>och säger i sina hjärtan:</t> <t>”Inte gör HERREN något gott</t> <t>och inte gör han något ont.”</t>


text:
<t><f>ⓘ</f> Och det ska ske</t> <t>att deras ägodelar</t> <t>lämnas till plundring</t> <t>och deras hus läggs öde.</t> <t>De ska bygga hus</t> <t>men inte få bo i dem,</t> <t>de ska plantera vingårdar</t> <t>men inte få dricka vinet från dem.</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> HERRENS stora dag är nära,</t> <t>nära och kommer med hast.</t> <t>Hör, det är HERRENS dag!</t> <t>Då ropar hjältarna i ångest.</t>


text:
<t><f>ⓚ</f> Den dagen är en vredens dag,</t> <t>en dag av ångest och nöd,</t> <t>en dag av ödeläggelse</t> <t>och förödelse,</t> <t>en dag av mörker och dimma,</t> <t>en dag av moln och dis,</t>


text:
<t>en dag då hornstöt och härskri höjs</t> <t>mot de befästa städerna</t> <t>och de höga murtornen.</t>


text:
<t>Då ska jag ge människorna</t> <t>sådan ångest</t> <t>att de går omkring som blinda,</t> <t>därför att de har syndat</t> <t>mot HERREN.</t> <t>Deras blod ska spridas som stoft</t> <t>och deras inälvor som gödsel.</t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Varken deras silver eller deras guld</t> <t>ska kunna rädda dem</t> <t>på HERRENS vredes dag.</t> <t>Av hans lidelses eld</t> <t>ska hela jorden förtäras,</t> <t>för fullständigt och med hast</t> <t>ska han göra slut på alla</t> <t>som bor på jorden.</t>


text:
<t><f>ⓝ</f> innan beslutet genomförs</t> <t>— den dagen far fram som agnar —</t> <t>innan HERRENS vredesglöd</t> <t>drabbar er,</t> <t>innan HERRENS vredes dag</t> <t>drabbar er.</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> Sök HERREN,</t> <t>alla ni ödmjuka i landet,</t> <t>ni som gör vad han befaller.</t> <t>Sök rättfärdighet, sök ödmjukhet!</t> <t>Kanske blir ni beskyddade</t> <t>på HERRENS vredes dag.</t>


text:
<t>Gaza ska bli övergivet<f>[7]</f></t> <t>och Ashkelon förvandlas</t> <t>till en ödemark.</t> <t>Ashdod ska drivas ut</t> <t>mitt på ljusa dagen</t> <t>och Ekron ryckas upp</t> <t>med rötterna.</t>


text:
<t><f>ⓟ</f> Ve er som bor på kustremsan,</t> <t>ni av kereteernas folk<f>[8]</f>!</t> <t>HERRENS ord är emot dig,</t> <t>Kanaan, du filisteernas land.</t> <t>Jag ska fördärva dig</t> <t>så att ingen mer ska bo där.</t>


text:
<t>Kustremsan ska bli betesmarker</t> <t>där herdarna har sina brunnar</t> <t>och fåren sina fållor.</t>


text:
<t><f>ⓠ</f> Den ska tillfalla dem som är kvar</t> <t>av Juda hus.</t> <t>Där ska de föra sin boskap i bet.</t> <t>I Ashkelons hus</t> <t>ska de lägga sig om kvällen,</t> <t>för HERREN deras Gud</t> <t>ska se till dem</t> <t>och göra slut på deras fångenskap. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓡ</f> Jag har hört Moabs hån</t> <t>och ammoniternas</t> <t>förolämpningar,</t> <t>hur de hånat mitt folk</t> <t>och förhävt sig mot deras land.</t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Därför, så sant jag lever,</t> <t>säger HERREN Sebaot, Israels Gud:</t> <t>Moab ska bli som Sodom</t> <t>och ammoniterna<f>[9]</f> som Gomorra,</t> <t>ett tillhåll för nässlor</t> <t>och en saltgrop,</t> <t>en ödemark till evig tid.</t> <t>De som är kvar av mitt folk</t> <t>ska plundra dem,</t> <t>resten av mitt folk</t> <t>ska få dem till arvedel.</t>


text:
<t>Så ska det gå dem för deras högmod,</t> <t>för de har hånat</t> <t>HERREN Sebaots folk</t> <t>och förhävt sig mot dem.</t>


text:
<t><f>ⓣ</f> HERREN ska vara fruktansvärd</t> <t>mot dem.</t> <t>Han ska förgöra alla jordens gudar,</t> <t>och folkens alla kustländer</t> <t>ska tillbe honom,</t> <t>varje folk på sin ort.</t>


text:
<t><f>ⓤ</f> Han ska sträcka ut handen mot norr</t> <t>och fördärva Assur</t> <t>och göra Nineve till en ödemark<f>[10]</f>,</t> <t>torr som öknen.</t>


text:
<t><f>ⓥ</f> Där ska hjordar lägra sig,</t> <t>alla slags vilda djur.</t> <t>Både pelikaner och hägrar</t> <t>ska övernatta</t> <t>på dess pelarhuvuden.</t> <t>Fågelsång ska eka genom fönstren</t> <t>och bråte<f>[11]</f> finnas på trösklarna,</t> <t>för cederpanelen är bortriven.</t>


text:
<t><f>ⓦ</f> Detta är den glada staden</t> <t>som satt så trygg</t> <t>och tänkte för sig själv:</t> <t>”Jag och ingen annan!”</t> <t>Vilken ödemark den har blivit,</t> <t>ett tillhåll för vilda djur!</t> <t>Alla som går förbi ska vissla åt den</t> <t>och slå ihop händerna.</t>


text:
<t><f>ⓧ</f> Hon lyssnar inte till någon,</t> <t>hon tar inte emot tillrättavisning,</t> <t>litar inte på HERREN</t> <t>och närmar sig inte sin Gud.</t>


text:
<t><f>ⓨ</f> Hennes styresmän därinne</t> <t>är rytande lejon,</t> <t>hennes domare är stäppvargar<f>[12]</f></t> <t>som inget spar till morgonen.</t>


text:
<t><f>ⓩ</f> Hennes profeter är skrävlare,</t> <t>trolösa män.</t> <t>Hennes präster vanhelgar</t> <t>det som är heligt</t> <t>och gör våld på lagen. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓐ</f> HERREN är rättfärdig därinne,</t> <t>han gör inget orätt.</t> <t>Morgon efter morgon</t> <t>uppenbarar han sin dom,</t> <t>den uteblir aldrig.</t> <t>Men den orättfärdige</t> <t>vet inte av någon skam. <pb/></t>


text:
<t>Jag utrotade hednafolk,</t> <t>deras murtorn förstördes.</t> <t>Jag lade deras gator öde,</t> <t>ingen gick där längre.</t> <t>Deras städer skövlades,</t> <t>tömda på folk och invånare.</t>


text:
<t>Jag sade: ”Du ska frukta mig</t> <t>och ta emot tuktan.”</t> <t>Då skulle hennes boning</t> <t>inte utplånas eller drabbas</t> <t>av allt som jag bestämt</t> <t>som straff.</t> <t>Men i stället var de ivriga</t> <t>att<f>[13]</f> göra sina fördärvliga</t> <t>gärningar. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓑ</f> Vänta därför på mig, säger HERREN,</t> <t>på dagen då jag reser mig</t> <t>för att ta byte<f>[14]</f>,</t> <t>för detta är mitt domslut:</t> <t>Jag ska samla folk</t> <t>och hämta riken</t> <t>för att ösa min vrede över dem,</t> <t>hela min glödande harm,</t> <t>för hela jorden ska förtäras</t> <t>av min lidelses eld.</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Då ska jag ge folken renade läppar,</t> <t>och de ska alla</t> <t>åkalla HERRENS namn</t> <t>och tjäna honom tillsammans<f>[15]</f>.</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Från landet bortom Nubiens floder<f>[16]</f></t> <t>ska mina tillbedjare,</t> <t>mitt förskingrade folk,</t> <t>frambära offer åt mig.</t>


text:
<t><f>ⓔ</f> På den dagen</t> <t>ska du inte behöva skämmas</t> <t>för alla överträdelser</t> <t>du begått mot mig,</t> <t>för då ska jag rensa bort ur dig</t> <t>dem som stoltserar</t> <t>i högmod hos dig,</t> <t>och du ska inte längre</t> <t>förhäva dig på mitt heliga berg.</t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Men jag ska lämna kvar i dig</t> <t>ett folk som är ödmjukt och svagt</t> <t>och har sin tillflykt</t> <t>i HERRENS namn.</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> De som är kvar av Israel</t> <t>ska inte göra orätt eller tala lögn,</t> <t>och ingen falsk tunga</t> <t>ska finnas i deras mun.</t> <t>De ska få beta och lägga sig ner</t> <t>utan att någon skrämmer dem. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Jubla, dotter Sion,</t> <t>ropa av glädje, Israel!</t> <t>Var glad och fröjda dig</t> <t>av hela ditt hjärta,</t> <t>dotter Jerusalem!</t>


text:
<t><f>ⓘ</f> HERREN har tagit bort</t> <t>straffdomarna från dig</t> <t>och röjt bort din fiende.</t> <t>HERREN, Israels Kung, bor i dig.</t> <t>Du ska aldrig mer</t> <t>frukta något ont. <pb/></t>


text:
<t>På den dagen ska det sägas</t> <t>till Jerusalem:</t> <t>”Var inte rädd, Sion,</t> <t>låt inte dina händer sjunka!</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> HERREN din Gud bor i dig,</t> <t>en hjälte som frälser.</t> <t>Han gläder sig över dig med lust,</t> <t>han tiger stilla<f>[17]</f> i sin kärlek,</t> <t>han fröjdas över dig med jubel.” <pb/></t>


text:
<t><f>ⓚ</f> Jag ska samla dem</t> <t>som sörjer över högtiderna<f>[18]</f>,</t> <t>dem som varit skilda från dig</t> <t>och nu bär föraktets börda.</t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Se, på den tiden ska jag</t> <t>ta itu med alla som plågat dig.</t> <t>Jag ska frälsa de haltande</t> <t>och samla de fördrivna.</t> <t>Jag ska göra dem</t> <t>till lovsång och berömmelse</t> <t>över hela jorden</t> <t>där de varit så hånade.</t>


text:
<t>På den tiden ska jag föra er hem,</t> <t>då ska jag samla er,</t> <t>för jag ska göra er</t> <t>till berömmelse och lovsång</t> <t>bland jordens alla folk</t> <t>när jag gör slut på er fångenskap</t> <t>inför era ögon, säger HERREN.</t>


text:
<pb/><f>ⓐ</f> I kung Darejaveshs andra regeringsår, i sjätte månaden på första dagen<f>[1]</f> i månaden, kom HERRENS ord genom profeten Haggai till Serubbabel<f>[2]</f>, Shealtiels son, ståthållare i Juda, och till översteprästen Josua<f>[3]</f>, Josadaks son. Han sade:


text:
<pb/>Så säger HERREN Sebaot: Detta folk säger: ”Tiden har inte kommit än, tiden att bygga upp HERRENS hus.”


text:
<pb/><t><f>ⓑ</f> Är det då tid för er</t> <t>att själva bo i panelklädda hus</t> <t>medan detta hus<f>[4]</f> ligger i ruiner?</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Ni sår mycket men skördar litet.</t> <t>Ni äter men blir inte mätta.</t> <t>Ni dricker men blir inte glada.</t> <t>Ni klär er men blir inte varma.</t> <t>Den som får lön har hål i börsen.</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Gå upp till bergen,</t> <t>hämta virke och bygg upp mitt hus,</t> <t>så ska jag glädja mig över det</t> <t>och visa min härlighet,</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<t>Ni väntade er mycket,</t> <t>men se, det blev lite.</t> <t>Och när ni förde hem det</t> <t>blåste jag bort det.</t> <t>Varför? säger HERREN Sebaot.</t> <t>För att mitt hus ligger i ruiner,</t> <t>medan ni alla har brått</t> <t>med era egna hus. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Därför har himlen över er</t> <t>hållit tillbaka sin dagg</t> <t>och jorden har hållit tillbaka</t> <t>sin gröda.</t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Jag har kallat fram torka</t> <t>över landet och över bergen,</t> <t>över säden, vinet och oljan,</t> <t>över det som jorden ger,</t> <t>över människor och djur</t> <t>och över era händers arbete.</t>


text:
<pb/>Serubbabel, Shealtiels son, översteprästen Josua, Josadaks son, och alla de som var kvar av folket lyssnade till HERREN sin Guds röst och till profeten Haggais ord, eftersom HERREN deras Gud hade sänt honom. Och folket fruktade HERREN.


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Då sade Haggai, HERRENS sändebud, genom ett budskap från HERREN till folket: ”Jag är med er, säger HERREN.”


text:
Och HERREN väckte en iver hos Serubbabel, Shealtiels son, ståthållare i Juda, hos översteprästen Josua, Josadaks son, och hos alla dem som var kvar av folket så att de började arbeta på HERREN Sebaots, sin Guds, hus.


text:
<pb/>Detta hände på tjugofjärde dagen i sjätte månaden<f>[5]</f> av kung Darejaveshs andra regeringsår.


text:
<pb/>I sjunde månaden, på tjugoförsta dagen i månaden<f>[6]</f>, kom HERRENS ord genom profeten Haggai. Han sade:


text:
Säg till Serubbabel, Shealtiels son, ståthållare i Juda, och till översteprästen Josua, Josadaks son, och till dem som är kvar av folket:


text:
<pb/><t><f>ⓗ</f> Vilka är kvar bland er</t> <t>som har sett detta hus</t> <t>i dess forna härlighet?<f>[7]</f></t> <t>Hur tycker ni att det ser ut nu?</t> <t>Är det inte som ingenting</t> <t>i era ögon?</t>


text:
<t><f>ⓘ</f> Men var nu frimodig, Serubbabel,</t> <t>säger HERREN,</t> <t>var frimodig, du överstepräst Josua,</t> <t>Josadaks son,</t> <t>var frimodiga,</t> <t>alla ni människor i landet,</t> <t>säger HERREN.</t> <t>Arbeta, för jag är med er,</t> <t>säger HERREN Sebaot.</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> Det löftet gav jag er</t> <t>när ni drog ut ur Egypten,</t> <t>och min Ande är mitt ibland er.</t> <t>Var inte rädda! <pb/></t>


text:
<t><f>ⓚ</f> Så säger HERREN Sebaot:</t> <t>Inom kort ska jag än en gång</t> <t>skaka himlen och jorden,</t> <t>havet och det torra.<f>[8]</f></t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Jag ska skaka om alla hednafolk,</t> <t>och alla folkens skatter<f>[9]</f></t> <t>ska komma hit.</t> <t>Och jag ska fylla detta hus</t> <t>med härlighet,</t> <t>säger HERREN Sebaot.</t>


text:
<t><f>ⓜ</f> Den kommande härligheten</t> <t>hos detta hus</t> <t>ska bli större än den förra,</t> <t>säger HERREN Sebaot,</t> <t>och på denna plats</t> <t>ska jag ge frid,</t> <t>säger HERREN Sebaot.</t>


text:
<pb/>På tjugofjärde dagen i nionde månaden av Darejaveshs andra regeringsår<f>[10]</f> kom HERRENS ord till profeten Haggai. Han sade:


text:
”Om någon bär heligt kött i sin mantelflik och med fliken rör vid bröd, kokt mat, vin, olja eller annan mat, blir det då heligt?” Prästerna svarade: ”Nej.”


text:
<f>ⓝ</f> Sedan frågade Haggai: ”Om en som blivit oren genom en död rör vid något av allt detta, blir det då orent?”<f>[11]</f> Prästerna svarade: ”Ja, det blir orent.”


text:
Då sade Haggai: <pb/><t>Så är det med detta folk,</t> <t>så är det med detta hednafolk</t> <t>inför mig, säger HERREN,</t> <t>och så är det med allt</t> <t>som deras händer gör:</t> <t>Det de offrar där är orent. <pb/></t>


text:
<t>Lägg nu märke till det som sker,</t> <t>från i dag och framåt!</t> <t>Innan det lades sten på sten</t> <t>till HERRENS tempel,</t> <t>hur var det då?</t>


text:
<t>Kom man till en sädeshög</t> <t>som skulle ge tjugo mått</t> <t>gav den bara tio,</t> <t>kom man till vinpressen</t> <t>för att ösa femtio kärl</t> <t>gav den bara tjugo.</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> Jag slog er med sot och rost<f>[12]</f></t> <t>och alla era händers verk</t> <t>med hagel,</t> <t>och ändå vände ni er inte till mig,</t> <t>säger HERREN. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓟ</f> Lägg märke till det som sker</t> <t>från i dag och framåt,</t> <t>från den tjugofjärde dagen</t> <t>i nionde månaden,</t> <t>från dagen då grunden lades</t> <t>till HERRENS tempel.</t>


text:
<t>Finns det någon säd kvar</t> <t>i kornboden?</t> <t>Varken vinstocken, fikonträdet,</t> <t>granatträdet eller olivträdet</t> <t>har burit någon frukt än.</t> <t>Men från denna dag</t> <t>ska jag välsigna.”</t>


text:
<t>Jag ska störta kungatroner</t> <t>och göra hednarikenas makt</t> <t>om intet.</t> <t>Jag ska välta vagnar</t> <t>och deras förare,</t> <t>och hästar och deras ryttare</t> <t>ska falla,</t> <t>den ene för den andres svärd.</t>


text:
<pb/><f>ⓠ</f> På den dagen, säger HERREN Sebaot, ska jag ta dig, min tjänare Serubbabel, Shealtiels son, säger HERREN, och göra dig till en signetring.<f>[13]</f> För jag har utvalt dig, säger HERREN Sebaot.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> I åttonde månaden<f>[1]</f> av Darejaveshs andra regeringsår kom HERRENS ord till profeten Sakarja, son till Berekja, son till Iddo<f>[2]</f>. Han sade:


text:
<f>ⓒ</f> Säg därför till folket: Så säger HERREN Sebaot: Vänd om till mig, säger HERREN Sebaot, så ska jag vända om till er, säger HERREN Sebaot.


text:
<f>ⓓ</f> Var inte som era fäder. För dem predikade forna tiders profeter och sade: ”Så säger HERREN Sebaot: Vänd nu om från era onda vägar och era onda gärningar.” Men de lyssnade inte och brydde sig inte om mig, säger HERREN.


text:
<t>Nej, men mina ord och mina stadgar</t> <t>som jag gav mina tjänare profeterna,</t> <t>de träffade era fäder.</t> <t>Och de vände om och sade:</t> <t>”HERREN Sebaot</t> <t>har handlat med oss</t> <t>efter våra vägar</t> <t>och våra gärningar,</t> <t>så som han hade bestämt sig</t> <t>för att göra med oss.”</t>


text:
<pb/>På tjugofjärde dagen i elfte månaden<f>[3]</f>, som är månaden Shebat, i Darejaveshs andra regeringsår, kom HERRENS ord till profeten Sakarja, son till Berekja, son till Iddo. Han sade:


text:
<pb/>Jag hade en syn om natten, och se, en man red på en röd häst. Han stod bland myrtenträden i dalsänkan. Bakom honom stod andra hästar, röda, bruna och vita.


text:
<f>ⓔ</f> Jag frågade: ”Min herre, vilka är dessa?” Ängeln som talade med mig sade: ”Jag ska visa dig vilka de är.”


text:
<f>ⓕ</f> Mannen som stod bland myrtenträden svarade: ”Det är dessa som HERREN har sänt ut till att fara omkring på jorden.”


text:
Och de svarade HERRENS ängel som stod bland myrtenträden: ”Vi har farit omkring på jorden, och se, hela jorden är lugn och stilla.”


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Då sade HERRENS ängel: ”HERRE Sebaot, hur länge ska det dröja innan du förbarmar dig över Jerusalem och Juda städer? Du har visat din vrede mot dem nu i sjuttio år.”


text:
<f>ⓗ</f> Och ängeln som talade med mig sade sedan: ”Ropa ut: Så säger HERREN Sebaot: <pb/><t>Jag ivrar för Jerusalem</t> <t>och brinner av nit för Sion.</t>


text:
<t><f>ⓘ</f> Jag är mycket vred på hednafolken</t> <t>som sitter så säkra,</t> <t>för när jag bara var lite vred</t> <t>förvärrade de olyckan.</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> Därför säger HERREN så:</t> <t>Jag har vänt tillbaka till Jerusalem</t> <t>i barmhärtighet.</t> <t>Mitt hus ska byggas där,</t> <t>säger HERREN Sebaot,</t> <t>och mätsnöret ska spännas</t> <t>över Jerusalem.</t>


text:
<t><f>ⓚ</f> Ropa ut än en gång:</t> <t>Så säger HERREN Sebaot:</t> <t>Än en gång ska mina städer</t> <t>flöda över av det som är gott.</t> <t>HERREN ska än en gång trösta Sion,</t> <t>än en gång ska han</t> <t>utvälja Jerusalem.”</t>


text:
Jag frågade ängeln som talade med mig: ”Vad betyder de?” Han svarade mig: ”Där är hornen som har skingrat Juda, Israel och Jerusalem.”


text:
Jag frågade: ”Varför har dessa kommit och vad ska de göra?” Han svarade: ”Där är hornen som skingrade Juda så att ingen kunde lyfta sitt huvud. Men smederna har kommit för att skrämma dem och slå av hornen på de hednafolk som lyfte sitt horn mot Juda land för att skingra dem som bor där.”


text:
Då frågade jag: ”Vart går du?” Han svarade: ”Jag ska mäta Jerusalem för att se hur brett och långt det ska bli.”


text:
<f>ⓜ</f> Han sade till denne: ”Skynda dig och säg till den unge mannen: Jerusalem ska ligga som en obefäst plats, på grund av den stora mängd människor och djur som finns därinne.


text:
<f>ⓝ</f> Och jag själv, säger HERREN, ska vara en mur av eld omkring staden, och jag ska vara härligheten därinne.”


text:
<pb/>Upp, upp! Fly från landet i norr<f>[4]</f>, säger HERREN, för jag har skingrat er som himlens fyra vindar, säger HERREN.


text:
<f>ⓟ</f> För så säger HERREN Sebaot, han som för sin härlighets skull<f>[5]</f> har sänt mig till hednafolken som har plundrat er: ”Den som rör vid er, rör vid hans ögonsten.


text:
Se, jag lyfter min hand mot dem, och de ska plundras av sina slavar.” Ni ska då förstå att HERREN Sebaot har sänt mig.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Jubla och gläd dig, dotter Sion, för se, jag kommer och jag ska bo i dig, säger HERREN.


text:
<f>ⓡ</f> Många hednafolk ska på den dagen ansluta sig till HERREN och bli mitt folk, och jag ska bo i dig. Du ska förstå att HERREN Sebaot har sänt mig till dig.


text:
<f>ⓢ</f> HERREN ska ha Juda som sin del i det heliga landet, och än en gång ska han utvälja Jerusalem.


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Sedan lät han mig se översteprästen Josua<f>[6]</f> stå inför HERRENS ängel, och Satan<f>[7]</f> stod vid hans högra sida för att anklaga honom.


text:
<f>ⓥ</f> Men HERREN sade till Satan: ”HERREN ska straffa dig, Satan. Ja, HERREN ska straffa dig, han som har utvalt Jerusalem. Är inte denne en brand ryckt ur elden?”


text:
<f>ⓦ</f> Och ängeln sade till dem som stod inför honom: ”Ta av honom de orena kläderna.” Sedan sade han till Josua: ”Se, jag har tagit din missgärning från dig, och jag ska klä dig i högtidskläder.”


text:
<f>ⓧ</f> Då sade jag: ”Sätt en ren turban på hans huvud.” Och de satte en ren turban på hans huvud och tog på honom kläderna medan HERRENS ängel stod där.


text:
”Så säger HERREN Sebaot: <pb/><t>Om du vandrar på mina vägar</t> <t>och håller mina befallningar,</t> <t>så ska du få styra över mitt hus</t> <t>och vakta mina förgårdar.</t> <t>Du ska få en plats att vandra på</t> <t>bland dem som står här.</t>


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Hör Josua, du överstepräst, du och dina medbröder som sitter här inför dig, dessa män ska vara ett tecken: <pb/><t>Se, jag ska låta min tjänare</t> <t>Telningen<f>[8]</f> komma.</t>


text:
<t><f>ⓩ</f> Se den sten<f>[9]</f> som jag lagt inför Josua!</t> <t>Över denna enda sten</t> <t>vakar sju ögon,</t> <t>och se, jag ska gravera in</t> <t>en inskrift på den,</t> <t>säger HERREN Sebaot.</t> <t>Och jag ska utplåna</t> <t>detta lands missgärning</t> <t>på en enda dag.</t>


text:
<t><f>ⓐ</f> På den dagen,</t> <t>säger HERREN Sebaot,</t> <t>ska var och en bjuda in sin vän</t> <t>under sin vinstock</t> <t>och sitt fikonträd.”</t>


text:
<f>ⓑ</f> Han sade till mig: ”Vad ser du?” Jag svarade: ”Jag ser en ljusstake, helt av guld, med sin oljeskål upptill och med sina sju lampor. Sju rör går till de särskilda lamporna däruppe.


text:
<f>ⓒ</f> Då sade han till mig: <pb/><t>”Här är HERRENS ord till Serubbabel<f>[10]</f>:</t> <t>Varken genom styrka eller makt,</t> <t>utan genom min Ande,</t> <t>säger HERREN Sebaot.</t>


text:
<t>Vem är du, du stora berg?</t> <t>Inför Serubbabel</t> <t>ska du bli jämn mark,</t> <t>och han ska föra fram slutstenen</t> <t>under höga rop:</t> <t>Nåd, nåd över den!”</t>


text:
<pb/><t><f>ⓓ</f> ”Serubbabels händer</t> <t>har lagt grunden till detta hus,</t> <t>och hans händer</t> <t>ska också göra det färdigt,</t> <t>och du ska förstå att HERREN Sebaot</t> <t>har sänt mig till er.</t>


text:
<t><f>ⓔ</f> För vem föraktar</t> <t>den ringa begynnelsens dag?</t> <t>De gläds över att se murlodet</t> <t>i Serubbabels hand,</t> <t>dessa HERRENS sju ögon</t> <t>som far omkring</t> <t>över hela jorden.”</t>


text:
Och jag frågade honom igen: ”Vad betyder de två olivkvistarna intill de två gyllene rännor där den gyllene oljan rinner ner?”


text:
<f>ⓗ</f> Ängeln sade till mig: ”Vad ser du?” Jag svarade: ”Jag ser en bokrulle flyga fram. Den är tjugo alnar lång och tio alnar bred.”<f>[11]</f>


text:
<f>ⓘ</f> Då sade han till mig: ”Detta är förbannelsen som går ut över hela landet. Var och en som stjäl ska från och med nu bli utrotad enligt denna skrift, och var och en som svär ska från och med nu bli utrotad enligt denna skrift.


text:
<pb/><t>Jag har sänt ut den,</t> <t>säger HERREN Sebaot,</t> <t>och den ska gå in i tjuvens hus</t> <t>och in hos den som svär falskt<f>[12]</f></t> <t>vid mitt namn.</t> <t>Den ska stanna där i huset</t> <t>och fräta sönder det</t> <t>med trävirke och stenar.”</t>


text:
<pb/>Sedan kom ängeln som talade med mig fram och sade till mig: ”Lyft nu din blick och se vad som kommer fram.”


text:
<pb/>”Vad är det?” frågade jag. ”Det är en sädeskorg<f>[13]</f>” svarade han och tillade: ”Så är det med dem<f>[14]</f> i hela landet.”


text:
Han sade: ”Detta är ondskan.” Och han knuffade ner henne i korgen och slog igen blylocket över öppningen.


text:
<pb/>Jag lyfte sedan min blick och såg, och se, två kvinnor kom fram. Och vinden fyllde deras vingar, för de hade vingar som storken. De lyfte upp korgen mellan jorden och himlen.


text:
<f>ⓙ</f> Han svarade mig: ”Till Shinars land<f>[15]</f> för att bygga ett hus åt henne, och när det är färdigt ska hon sättas ner på sin plats.”


text:
<pb/>Jag lyfte åter min blick och såg, och se, fyra vagnar kom fram mellan två berg, och bergen var av koppar.


text:
<f>ⓛ</f> Ängeln svarade mig: ”Det är himlens fyra vindar<f>[16]</f> som drar ut inför hela jordens Herre.


text:
<pb/>Vagnen med de svarta hästarna drar mot nordlandet, och de vita följer efter dem, medan de fläckiga drar mot sydlandet.”


text:
<f>ⓜ</f> När de starka gav sig av, var de ivriga att fara omkring på jorden. Då sade han: ”Ge er av, far ut över jorden!” Och de for ut över jorden.


text:
<f>ⓝ</f> Och han ropade på mig och sade: ”Se, de som drar ut mot nordlandet låter min Ande finna ro<f>[17]</f> i nordlandet.”


text:
Ta emot gåvorna från de landsflyktiga, från Heldaj, Tobia och Jedaja. Gå samma dag bort till det hus som tillhör Josia, Sefanjas son, dit de gick efter återkomsten från Babel.


text:
Du ska ta emot silver och guld och göra kronor som du ska sätta på översteprästen Josuas, Josadaks sons, huvud.


text:
<f>ⓞ</f> Och du ska säga till honom: ”Så säger HERREN Sebaot: <pb/><t>Se, en man vars namn är Telningen<f>[18]</f>.</t> <t>Under honom ska det gro,</t> <t>och han ska bygga HERRENS tempel.</t>


text:
<t><f>ⓟ</f> Ja, han ska bygga HERRENS tempel,</t> <t>han ska vinna härlighet</t> <t>och sitta på sin tron och regera.</t> <t>En präst ska han vara på sin tron,<f>[19]</f></t> <t>och frid ska råda mellan båda.</t>


text:
<pb/>Kronorna ska finnas i HERRENS tempel till minne av Helem och Tobia, Jedaja och Hen, Sefanjas son.


text:
<f>ⓠ</f> Fjärran ifrån ska man komma för att bygga på HERRENS tempel, och ni ska förstå att HERREN Sebaot har sänt mig till er. Så ska ske om ni lyder HERREN er Guds röst.”


text:
<pb/>I kung Darejaveshs fjärde regeringsår kom HERRENS ord till Sakarja, på fjärde dagen i nionde månaden<f>[20]</f>, som är månaden Kislev.


text:
<pb/>Från Betel<f>[21]</f> hade då Sareser och Regem-Melek med sina män blivit sända för att bönfalla inför HERREN


text:
<f>ⓡ</f> och fråga prästerna i HERREN Sebaots hus och profeterna följande: ”Ska jag gråta och fasta i femte månaden, som jag har gjort i många år?”


text:
<f>ⓢ</f> ”Säg till allt folket i landet och till prästerna: När ni under sjuttio år har fastat och klagat i femte och sjunde månaden,<f>[22]</f> är det då för mig ni har fastat?


text:
<f>ⓣ</f> Är inte detta de ord som HERREN predikade genom forna tiders profeter, när Jerusalem ännu levde i lugn och ro med sina städer omkring sig och Sydlandet och Låglandet ännu var bebodda?”


text:
<f>ⓤ</f> Så säger HERREN Sebaot: <pb/><t>”Döm rätta domar</t> <t>och visa varandra</t> <t>godhet och barmhärtighet.</t>


text:
<t><f>ⓥ</f> Förtryck inte änkan</t> <t>och den faderlöse,</t> <t>främlingen och den fattige,</t> <t>och tänk inte ut ont</t> <t>mot varandra i era hjärtan.”</t>


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Men de ville inte lyssna på detta utan var upproriska och stängde sina öron så att de inte hörde.


text:
<f>ⓧ</f> De gjorde sina hjärtan hårda som diamant så att de inte hörde den undervisning och de ord som HERREN Sebaot genom sin Ande hade sänt genom forna tiders profeter. <pb/>Därför kom stor vrede från HERREN Sebaot.


text:
<f>ⓨ</f> Och liksom de inte ville höra när han ropade, vill jag inte höra när de ropar, sade HERREN Sebaot.


text:
<f>ⓩ</f> ”Jag ska skingra dem genom en stormvind bland alla hednafolk som de inte känner.” Så har nu landet blivit öde efter dem, ingen kommer eller går, för de gjorde det ljuvliga landet till en ödemark.


text:
<f>ⓐ</f> Så säger HERREN Sebaot: <pb/><t>Jag ivrar för Sion med stor iver,</t> <t>med stor vrede ivrar jag för henne.</t>


text:
<t><f>ⓑ</f> Så säger HERREN:</t> <t>Jag ska vända åter till Sion</t> <t>för att bo mitt i Jerusalem,</t> <t>och Jerusalem ska kallas</t> <t>”sanningens stad”</t> <t>och HERREN Sebaots berg</t> <t>”det heliga berget”. <pb/></t>


text:
<t>Så säger HERREN Sebaot:</t> <t>Än en gång ska det finnas</t> <t>gamla män och kvinnor</t> <t>på Jerusalems gator,</t> <t>var och en med sin stav i handen</t> <t>för sin höga ålders skull.</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Så säger HERREN Sebaot:</t> <t>Även om det verkar</t> <t>alltför underbart</t> <t>för dem som är kvar</t> <t>av detta folk i de dagarna,</t> <t>skulle det då vara</t> <t>alltför underbart också för mig?</t> <t>säger HERREN Sebaot.</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Så säger HERREN Sebaot:</t> <t>Se, jag ska frälsa mitt folk</t> <t>från landet i öst</t> <t>och från landet i väst.</t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Jag ska låta dem komma</t> <t>och bo i Jerusalem,</t> <t>de ska vara mitt folk</t> <t>och jag ska vara deras Gud</t> <t>i sanning och rättfärdighet. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Så säger HERREN Sebaot:</t> <t>Fatta mod, ni som i dessa dagar</t> <t>hör dessa ord från profeterna</t> <t>som talade när grunden lades</t> <t>till HERREN Sebaots hus,</t> <t>templet som skulle byggas.</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Före den tiden</t> <t>fick varken människor eller djur</t> <t>lön för sin strävan.</t> <t>Ingen hade ro för sina fiender,</t> <t>vare sig han gick ut eller in,</t> <t>för jag vände alla människor</t> <t>mot varandra.</t>


text:
<t>Men nu är jag inte längre</t> <t>som i forna dagar</t> <t>mot dem som är kvar av detta folk,</t> <t>säger HERREN Sebaot,</t>


text:
<t><f>ⓗ</f> för nu ska det sås i frid.</t> <t>Vinstocken ska ge sin frukt,</t> <t>jorden sin gröda</t> <t>och himlen sin dagg.</t> <t>Jag ska låta</t> <t>dem som är kvar av detta folk</t> <t>få ärva allt detta.</t>


text:
<t>Och liksom ni,</t> <t>både Juda hus och Israels hus,</t> <t>har varit en förbannelse</t> <t>bland hednafolken,</t> <t>så ska ni nu när jag frälst er</t> <t>bli en välsignelse.</t> <t>Var inte rädda, fatta mod!</t>


text:
<pb/>Så säger HERREN Sebaot: Liksom jag beslöt att sända olycka över er när era fäder väckte min vrede, säger HERREN Sebaot, och jag då inte ångrade det,


text:
<pb/><t><f>ⓘ</f> Men detta är vad ni ska göra:</t> <t>Tala sanning med varandra,</t> <t>döm rätta domar i era portar,</t> <t>domar som ger frid.</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> Tänk inte ut ont mot varandra</t> <t>i era hjärtan</t> <t>och ha inte kärlek till falska eder,</t> <t>för allt sådant hatar jag,</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<f>ⓚ</f> Så säger HERREN Sebaot: <pb/><t>Fastedagarna i fjärde, femte,</t> <t>sjunde och tionde månaden<f>[23]</f></t> <t>ska för Juda hus</t> <t>bli till fröjd och glädje,</t> <t>till glada högtider.</t> <t>Och ni ska älska sanning och frid.</t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Så säger HERREN Sebaot:</t> <t>Än en gång ska folk komma hit,</t> <t>ja, många städers invånare.</t>


text:
<t><f>ⓜ</f> Och de som bor i en stad</t> <t>ska gå till en annan och säga:</t> <t>”Låt oss gå och bönfalla inför HERREN</t> <t>och söka HERREN Sebaot.</t> <t>Jag själv ska också gå.”</t>


text:
<t>Ja, många folk</t> <t>och mäktiga hednafolk</t> <t>ska komma och söka</t> <t>HERREN Sebaot i Jerusalem,</t> <t>och de ska åkalla HERREN.</t>


text:
<pb/>Så säger HERREN Sebaot: På den tiden ska tio män av alla språk och folk ta tag i mantelfållen på en judisk man och säga: ”Låt oss gå med er, för vi har hört att Gud är med er.”


text:
<pb/><f>ⓝ</f> En profetia, HERRENS ord mot Ha-draks land.<f>[24]</f> I Damaskus ska det slå ner, för HERREN har sitt öga på andra människor såväl som på Israels alla stammar.


text:
Men se, Herren ska göra henne fattig och störta ner hennes välde i havet, och hon ska förtäras av eld.


text:
<pb/><t><f>ⓟ</f> Ashkelon ska se det och frukta,</t> <t>Gaza ska darra av ångest</t> <t>liksom Ekron,</t> <t>för deras hopp kommer på skam.</t> <t>Gaza mister sin kung,</t> <t>och i Ashkelon</t> <t>kommer ingen att bo.</t>


text:
<t><f>ⓠ</f> Men när jag ryckt blodmaten</t> <t>ur deras mun</t> <t>och det vidriga från deras tänder,</t> <t>då ska också de få bli kvar</t> <t>åt vår Gud.</t> <t>De ska bli som stamfurstar i Juda,</t> <t>och Ekrons folk</t> <t>ska bli som jebusiterna<f>[25]</f>.</t>


text:
<t><f>ⓡ</f> Jag ska slå upp mitt läger</t> <t>omkring mitt hus</t> <t>mot härar</t> <t>och mot den som kommer och går.</t> <t>Ingen förtryckare</t> <t>ska drabba dem längre,</t> <t>för jag vaktar nu med öppna ögon.</t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Fröjda dig stort, dotter Sion!</t> <t>Jubla, dotter Jerusalem!</t> <t>Se, din kung kommer till dig,</t> <t>rättfärdig och segerrik är han.</t> <t>Han kommer ödmjuk,</t> <t>ridande på en åsna<f>[26]</f>,</t> <t>på en åsninnas föl.</t>


text:
<t><f>ⓣ</f> Jag ska ta bort vagnar ur Efraim</t> <t>och hästar ur Jerusalem.</t> <t>Stridens bågar ska bort,</t> <t>och han ska tala frid</t> <t>till hednafolken.</t> <t>Hans välde ska nå från hav till hav,</t> <t>och från floden till jordens ändar.</t>


text:
<t><f>ⓤ</f> Och för dig ska jag</t> <t>på grund av ditt förbundsblod</t> <t>befria dina fångar</t> <t>från den vattenlösa hålan.</t>


text:
<t><f>ⓥ</f> Vänd åter till ert fäste,</t> <t>ni fångar som har ett hopp.</t> <t>Ja, i dag förkunnar jag för er</t> <t>att jag ska ge er dubbelt igen.</t>


text:
<t><f>ⓦ</f> För jag ska spänna Juda</t> <t>som min båge</t> <t>och lägga Efraim</t> <t>som pil på den,</t> <t>jag ska väcka upp dina söner, Sion,</t> <t>mot dina söner, Grekland<f>[27]</f>,</t> <t>och göra dig lik en hjältes svärd. <pb/></t>


text:
<t>Ja, HERREN ska uppenbara sig</t> <t>över dem</t> <t>och hans pil ska fara ut</t> <t>som en blixt.</t> <t>Herren GUD ska blåsa i basunen</t> <t>och dra fram i söderns stormar.</t>


text:
<t><f>ⓧ</f> HERREN Sebaot ska beskydda dem.</t> <t>De ska sluka sina fiender</t> <t>och trampa på slungstenar<f>[28]</f>.</t> <t>De ska dricka och vråla</t> <t>som av vin,<f>[29]</f></t> <t>de ska fyllas som en offerskål,</t> <t>som altarets hörn.</t>


text:
<t><f>ⓨ</f> HERREN deras Gud</t> <t>ska frälsa dem på den dagen,</t> <t>för de är hans hjord, hans folk.</t> <t>Som ädelstenar i en krona</t> <t>ska de stråla över hans land.</t>


text:
<t><f>ⓩ</f> Hur stor är inte hans godhet,</t> <t>hur stor är inte hans skönhet!</t> <t>Unga män ska blomstra av brödsäd</t> <t>och unga kvinnor av vin.</t>


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Be HERREN om regn <pb/><t>i vårregnets tid.</t> <t>HERREN gör åskmolnen,</t> <t>han ger människorna</t> <t>skurar av regn,</t> <t>gröda på marken åt var och en.</t>


text:
<t><f>ⓑ</f> Men husgudarna<f>[30]</f> talar svek,</t> <t>spåmännen skådar lögn,</t> <t>bedrägliga drömmar talar de,</t> <t>tomhet är deras tröst.</t> <t>Därför drar folket bort</t> <t>som en fårhjord.</t> <t>De lider nöd,</t> <t>för de har ingen herde.</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Min vrede brinner mot herdarna,</t> <t>och jag ska straffa bockarna.</t> <t>HERREN Sebaot tar sig an</t> <t>sin hjord, Juda hus,</t> <t>och ska göra den</t> <t>till sin stolta stridshäst. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Från Juda ska hörnstenen komma,</t> <t>från honom stödjepelaren,</t> <t>från honom bågen till striden,</t> <t>från honom allt</t> <t>vad styresman heter.</t>


text:
<t><f>ⓔ</f> De ska likna hjältar</t> <t>som trampar ner sina fiender</t> <t>som smuts på gatan i striden.</t> <t>De ska strida,</t> <t>för HERREN är med dem,</t> <t>och ryttarna på sina hästar</t> <t>ska komma på skam.</t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Jag ska ge styrka åt Juda hus</t> <t>och frälsa Josefs hus.</t> <t>Jag ska föra dem tillbaka,</t> <t>för jag ska förbarma mig</t> <t>över dem.</t> <t>De ska vara som om jag aldrig</t> <t>hade förkastat dem,</t> <t>för jag är HERREN deras Gud,</t> <t>jag ska bönhöra dem.</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Efraims män ska bli som hjältar,</t> <t>deras hjärtan ska glädjas</t> <t>som av vin.</t> <t>Deras barn ska se det</t> <t>och glädja sig,</t> <t>deras hjärtan ska fröjda sig</t> <t>i HERREN.</t>


text:
<t>Jag ska vissla på dem</t> <t>och föra dem samman,</t> <t>för jag har befriat dem.</t> <t>De ska bli lika talrika som förut.</t>


text:
<t><f>ⓗ</f> När jag planterar dem bland folken</t> <t>ska de tänka på mig i fjärran land.</t> <t>De ska få leva med sina barn</t> <t>och komma tillbaka.</t>


text:
<t><f>ⓘ</f> Jag ska föra dem tillbaka</t> <t>från Egyptens land</t> <t>och samla dem från Assur.</t> <t>Till Gileads land och till Libanon</t> <t>ska jag föra dem,</t> <t>och där ska inte finnas utrymme</t> <t>nog för dem.</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> Han ska dra fram genom</t> <t>ett hav av nöd,</t> <t>han ska slå ner havets vågor</t> <t>och Nilflodens alla djup</t> <t>ska torka ut.</t> <t>Assurs stolthet ska brytas ner</t> <t>och spiran tas ifrån Egypten.</t>


text:
<t><f>ⓚ</f> Jag ska göra dem starka i HERREN,</t> <t>och i hans namn ska de gå fram,</t> <t>säger HERREN.</t>


text:
<t>Jämra dig, du cypress,</t> <t>för cedern har fallit,</t> <t>de härliga träden är skövlade.</t> <t>Jämra er, ni Bashans ekar,</t> <t>för den täta skogen är fälld.</t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Hör herdarnas jämmer</t> <t>när deras härlighet skövlas!</t> <t>Hör de unga lejonens vrål</t> <t>när Jordans härlighet skövlas!</t>


text:
<f>ⓜ</f> eftersom deras köpare slaktar dem utan att straffas och de som säljer dem säger: Lovad är HERREN, jag har blivit rik! Inte heller deras herdar förbarmar sig över dem,


text:
<f>ⓝ</f> för jag ska inte längre förbarma mig över dem som bor i landet”, säger HERREN. ”Se, jag ska överlämna människorna åt varandra och åt deras kung. De ska ödelägga landet, och jag ska inte rädda någon ur deras hand.”


text:
<pb/>Och jag blev en herde för slaktfåren, de olyckliga fåren: Jag tog två stavar, den ena kallade jag Nåd och den andra kallade jag Enhet. Så blev jag en herde för fåren.


text:
Och inom en månad gjorde jag slut på de tre herdarna. Jag blev otålig på dem, och de i sin tur fick motvilja mot mig.


text:
Då sade jag till fåren: ”Jag vill inte vara er herde längre. Det som dör får dö och det som förgås får förgås, och de som blir kvar får äta upp varandra.”


text:
<f>ⓞ</f> Så tog jag min stav Nåd och bröt sönder den för att upplösa förbundet som jag hade slutit med alla folk.


text:
Så upplöstes det på den dagen, och de olyckliga fåren<f>[31]</f> som iakttog mig förstod att detta var HERRENS ord.


text:
<pb/><f>ⓟ</f> Och jag sade till dem: ”Om ni finner för gott, så ge mig min lön. Men om inte, så låt det vara.” Då vägde de upp min lön, trettio siklar silver<f>[32]</f>.


text:
<f>ⓠ</f> Och HERREN sade till mig: ”Kasta det åt krukmakaren!” — det härliga pris som de tyckte jag var värd. Och jag tog de trettio silversiklarna och kastade dem i HERRENS hus åt krukmakaren.


text:
Därefter bröt jag sönder min andra stav, Enhet, för att upplösa broderskapet mellan Juda och Israel.


text:
<f>ⓡ</f> För se, jag ska låta det uppstå en herde i landet som inte sköter om dem som håller på att gå under, inte söker upp de förlorade, inte helar de sårade och inte ger mat åt de friska, utan äter de fetas kött och river sönder deras klövar.”


text:
<pb/><t><f>ⓢ</f> Ve den oduglige herden<f>[33]</f></t> <t>som överger sin hjord!</t> <t>Må svärdet träffa hans arm</t> <t>och hans högra öga,</t> <t>må hans arm förtvina helt</t> <t>och hans högra öga</t> <t>helt förmörkas.</t>


text:
<pb/><f>ⓣ</f> En profetia, HERRENS ord om Israel. Så säger HERREN, han som har spänt ut himlen och lagt jordens grund och som format människans ande i henne:


text:
<f>ⓤ</f> Se, jag ska göra Jerusalem till en berusningens bägare för alla folk runt omkring. Också Juda ska drabbas när Jerusalem belägras.


text:
<f>ⓥ</f> Det ska ske på den dagen att jag ska göra Jerusalem till en tung sten för alla folk. Var och en som lyfter den ska skada sig på den. Och jordens alla folk ska församla sig mot henne.


text:
På den dagen, säger HERREN, ska jag slå alla hästar med förvirring och deras ryttare med vanvett. Över Juda hus ska jag ha mina ögon öppna, men folkens alla hästar ska jag slå med blindhet.


text:
Då ska Juda stamfurstar säga i sina hjärtan: ”Jerusalems invånare har sin styrka i HERREN Sebaot, sin Gud.”


text:
<pb/><f>ⓦ</f> På den dagen ska jag låta Juda stamfurstar bli som brinnande fyrfat bland ved och som flammande facklor bland halmkärvar, så att de förtär alla folk runt omkring, både åt höger och åt vänster. Men Jerusalem ska fortfarande trona där det nu ligger.


text:
HERREN ska frälsa Juda hyddor först, för att inte Davids hus och Jerusalems invånare ska överträffa Juda i härlighet.


text:
<f>ⓧ</f> På den dagen ska HERREN beskydda Jerusalems invånare. På den dagen ska den svagaste<f>[34]</f> bland dem vara som David, och Davids hus ska vara som Gud, som HERRENS ängel framför dem.


text:
<f>ⓩ</f> Men över Davids hus och över Jerusalems invånare ska jag utgjuta nådens och bönens Ande, så att de ser upp till mig som de har genomborrat. De ska sörja över honom som man sörjer ende sonen, och de ska gråta bittert över honom som man gråter över sin förstfödde.<f>[35]</f>


text:
<f>ⓐ</f> På den dagen ska sorgen bli stor i Jerusalem, som sorgen vid Hadad-Rimmon<f>[36]</f> i Megiddopasset.


text:
Landet ska sörja, var släkt för sig: <pb/><t>Davids hus och släkt för sig</t> <t>och deras kvinnor för sig,</t> <t>Natans hus och släkt för sig</t> <t>och deras kvinnor för sig,</t>


text:
<t><f>ⓑ</f> Levi hus och släkt för sig</t> <t>och deras kvinnor för sig,</t> <t>Shimeis släkt för sig</t> <t>och deras kvinnor för sig,</t>


text:
<pb/><f>ⓒ</f> På den dagen ska Davids hus och Jerusalems invånare ha en öppen källa till rening från synd och orenhet.


text:
<pb/><f>ⓓ</f> På den dagen ska det ske, säger HERREN Sebaot, att jag utrotar avgudarnas namn ur landet så att man aldrig mer ska minnas dem. Även profeterna och den orena anden ska jag ta bort ur landet.


text:
<f>ⓔ</f> Om någon ändå uppträder som profet så ska hans far och mor, de som fött honom, säga till honom: ”Du får inte leva, för du talar lögn i HERRENS namn.” Och hans egna föräldrar, hans far och mor, ska sticka ner honom när han profeterar.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Det ska ske på den dagen att profeterna ska skämmas för sina syner när de profeterar. De ska inte längre klä sig i hårmantel<f>[37]</f> för att bedra,


text:
<f>ⓖ</f> utan man ska säga: ”Jag är ingen profet, jag är jordbrukare. Redan i min ungdom blev jag köpt som slav.”<f>[38]</f>


text:
Om man då frågar honom: ”Vad är det för sår du har på händerna<f>[39]</f>?” ska han svara: ”Dem har jag fått hemma hos mina vänner.”


text:
<pb/><t><f>ⓗ</f> Svärd, upp mot min herde,</t> <t>mot den man som står mig nära,</t> <t>säger HERREN Sebaot.</t> <t>Slå herden så att fåren skingras,</t> <t>för jag ska vända min hand</t> <t>mot de små.<f>[40]</f></t>


text:
<t>Det ska ske i hela landet,</t> <t>säger HERREN,</t> <t>att två tredjedelar ska utrotas</t> <t>och gå under,</t> <t>men en tredjedel ska lämnas kvar.</t>


text:
<t><f>ⓘ</f> Den tredjedelen ska jag</t> <t>låta gå genom eld.</t> <t>Jag ska rena dem</t> <t>som man renar silver,</t> <t>pröva dem</t> <t>som man prövar guld.</t> <t>De ska åkalla mitt namn</t> <t>och jag ska bönhöra dem.</t> <t>Jag ska säga: ”Detta är mitt folk.”</t> <t>Och de ska svara:</t> <t>”HERREN är min Gud.”</t>


text:
<t><f>ⓚ</f> för jag ska samla alla hednafolk</t> <t>till strid mot Jerusalem.</t> <t>Staden kommer att intas,</t> <t>husen plundras</t> <t>och kvinnorna våldtas.</t> <t>Halva staden ska föras bort</t> <t>i fångenskap.</t> <t>Men de som är kvar av folket</t> <t>ska inte utrotas ur staden. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Sedan ska HERREN gå ut i strid</t> <t>mot dessa hednafolk,</t> <t>så som han stred förr</t> <t>på drabbningens dag.</t>


text:
<t>På den dagen ska han stå</t> <t>med sina fötter på Olivberget,</t> <t>mitt emot Jerusalem, österut.</t> <t>Och Olivberget ska klyvas mitt itu,</t> <t>från öster till väster,</t> <t>till en väldig dal.</t> <t>Hälften av berget ska vika mot norr</t> <t>och andra hälften mot söder.</t>


text:
<t><f>ⓜ</f> Och ni ska fly ner i dalen<f>[41]</f></t> <t>mellan mina berg,</t> <t>för dalen mellan bergen</t> <t>ska sträcka sig till Asal.</t> <t>Ni ska fly som när ni flydde</t> <t>för jordbävningen<f>[42]</f></t> <t>på Juda kung Ussias tid.</t> <t>Då ska HERREN min Gud komma</t> <t>och alla heliga med dig. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓝ</f> Det ska ske på den dagen</t> <t>att ljuset är borta,</t> <t>himlens ljus ska förmörkas.</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> Det blir en särskild dag,</t> <t>känd av HERREN,</t> <t>inte dag och inte natt.</t> <t>Men det ska ske</t> <t>att när aftonen kommer</t> <t>blir det ljust. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓟ</f> Det ska ske på den dagen</t> <t>att levande vatten<f>[43]</f> ska strömma</t> <t>från Jerusalem,</t> <t>hälften mot Östra havet</t> <t>och hälften mot Västra havet.</t> <t>Både sommar och vinter</t> <t>ska det vara så.</t>


text:
<t><f>ⓠ</f> HERREN ska vara kung</t> <t>över hela jorden.</t> <t>På den dagen ska</t> <t>HERREN vara en</t> <t>och hans namn ett.</t>


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Hela landet, från Geba till Rimmon söder om Jerusalem, ska förvandlas till en slätt. Men staden ska vara upphöjd och förbli på sin plats, från Benjaminsporten till den förra portens plats, till Hörnporten, och från Hananeltornet till de kungliga vinpressarna.


text:
<pb/><t><f>ⓢ</f> Folket ska bo där i ro,</t> <t>och ingen förbannelse<f>[44]</f></t> <t>ska finnas mer.</t> <t>Jerusalem ska bo i trygghet.</t>


text:
<pb/>Detta är den plåga med vilken HERREN ska slå alla de folk som drar ut mot Jerusalem: <pb/><t>Han ska låta deras kött ruttna</t> <t>medan de ännu står på sina fötter,</t> <t>deras ögon ska ruttna i sina hålor</t> <t>och deras tunga ska ruttna</t> <t>i deras mun. <pb/></t>


text:
<t>Det ska ske på den dagen</t> <t>att HERREN ska sända</t> <t>stor förvirring bland dem.</t> <t>Den ene ska bära hand</t> <t>på den andre</t> <t>och lyfta sin hand</t> <t>mot den andres.</t>


text:
<t>Också Juda ska föra krig i Jerusalem.</t> <t>Och skatter ska samlas</t> <t>från alla folk runt omkring,</t> <t>guld, silver och kläder</t> <t>i stora mängder.</t>


text:
<t>Plågan ska på samma sätt</t> <t>drabba hästar och mulåsnor,</t> <t>kameler och åsnor</t> <t>och alla andra djur där i lägren.</t>


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Det ska ske att var och en som är kvar av alla de hednafolk som kom emot Jerusalem ska dra dit upp, år efter år, för att tillbe Kungen, HERREN Sebaot, och fira lövhyddohögtiden.


text:
<f>ⓤ</f> Men om någon av jordens folkstammar inte drar upp till Jerusalem för att tillbe Kungen, HERREN Sebaot, blir det inget regn över dem.


text:
Om Egyptens folkstam inte drar upp och kommer dit, blir det heller inget regn över dem. Detta blir den plåga som HERREN låter drabba de hednafolk som inte drar upp för att fira lövhyddohögtiden.


text:
Det blir straffet som drabbar Egypten, straffet som drabbar alla hednafolk som inte drar upp för att fira lövhyddohögtiden.


text:
<pb/><f>ⓥ</f> På den dagen ska det stå på hästarnas bjällror: ”Helgad åt HERREN”, och grytorna i HERRENS hus ska vara som offerskålarna framför altaret.


text:
<f>ⓦ</f> Varje gryta i Jerusalem och Juda ska vara helgad åt HERREN Sebaot, och alla som offrar ska komma och ta en sådan för att tillaga köttet. Ingen kanané<f>[45]</f> ska mer finnas i HERREN Sebaots hus på den dagen.


text:
<pb/><t><f>ⓐ</f> <f>[1]</f>Jag har älskat er, säger HERREN.</t> <t>Och ni frågar:</t> <t>”Hur har du älskat oss?”</t> <t>Var inte Esau bror till Jakob?</t> <t>säger HERREN.</t> <t>Jakob älskade jag,</t>


text:
<t><f>ⓑ</f> men Esau hatade jag.</t> <t>Jag gjorde hans berg</t> <t>till en ödemark<f>[2]</f></t> <t>och gav hans arvedel</t> <t>åt öknens schakaler.</t>


text:
<t>Om Edom säger: ”Vi är krossade,</t> <t>men vi ska bygga upp</t> <t>ruinerna igen”,</t> <t>så säger HERREN Sebaot:</t> <t>De bygger upp,</t> <t>men jag ska riva ner.</t> <t>De ska kallas</t> <t>”gudlöshetens land”</t> <t>och ”folket som HERREN</t> <t>är vred på för evigt”.</t>


text:
<t>Era ögon ska se det,</t> <t>och ni ska säga:</t> <t>”HERREN är upphöjd</t> <t>utanför Israels gränser.”</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> En son hedrar sin far</t> <t>och en tjänare sin herre.</t> <t>Men om jag är en far,</t> <t>var är då hedern jag borde få?</t> <t>Och om jag är en herre,</t> <t>var är då vördnaden för mig?</t> <t>Detta säger HERREN Sebaot</t> <t>till er präster</t> <t>som föraktar mitt namn.</t> <t>Och ni frågar:</t> <t>”Hur har vi föraktat ditt namn?”</t>


text:
<t>Genom att ni offrar oren mat</t> <t>på mitt altare.</t> <t>Och ni frågar:</t> <t>”Hur har vi kränkt din renhet?”</t> <t>Genom att ni säger:</t> <t>”HERRENS bord</t> <t>betyder ingenting.”</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Om ni bär fram</t> <t>ett blint djur som offer,</t> <t>är inte det något ont?</t> <t>Om ni bär fram</t> <t>det som är lamt och sjukt,<f>[3]</f></t> <t>är inte det något ont?</t> <t>Kom med sådant</t> <t>till din ståthållare<f>[4]</f>!</t> <t>Tror du han blir glad</t> <t>och tar emot dig?</t> <t>säger HERREN Sebaot. <pb/></t>


text:
<t>Men bönfall nu inför Gud</t> <t>att han förbarmar sig över oss.</t> <t>När det kommer sådant</t> <t>från era händer,</t> <t>ska han då ta emot er?</t> <t>säger HERREN Sebaot.</t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Kan inte någon av er</t> <t>stänga tempeldörrarna,</t> <t>så att ni inte tänder min altareld</t> <t>förgäves!</t> <t>Jag har inte behag till er,</t> <t>säger HERREN Sebaot,</t> <t>jag har ingen glädje</t> <t>i offergåvorna från er hand. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Från solens uppgång</t> <t>till dess nedgång</t> <t>ska mitt namn vara stort</t> <t>bland hednafolken.</t> <t>På varje plats ska man bära fram</t> <t>rökoffer och rena offergåvor</t> <t>åt mitt namn.</t> <t>Ja, mitt namn ska vara stort</t> <t>bland hednafolken,</t> <t>säger HERREN Sebaot.</t>


text:
<t>Men ni vanhelgar det när ni säger:</t> <t>”HERRENS bord är orent</t> <t>och maten där är värdelös.”</t>


text:
<t>Ni säger: ”Det är inte mödan värt!”</t> <t>och fnyser åt det,</t> <t>säger HERREN Sebaot.</t> <t>Ni kommer med stulna,</t> <t>halta och sjuka djur</t> <t>och bär fram det som offer.</t> <t>Ska jag ta emot det från er</t> <t>med glädje? säger HERREN. <pb/></t>


text:
<t>Förbannad är den bedragare</t> <t>som har ett djur av hankön</t> <t>i sin hjord</t> <t>och lovar att ge det,</t> <t>men sedan offrar ett skadat<f>[5]</f> djur</t> <t>till HERREN.</t> <t>För jag är en stor Kung,</t> <t>säger HERREN Sebaot,</t> <t>och mitt namn är fruktat</t> <t>bland hednafolken.</t>


text:
<pb/><t><f>ⓖ</f> Om ni inte vill höra,</t> <t>om ni inte tar det till hjärtat</t> <t>att ge ära åt mitt namn,</t> <t>säger HERREN Sebaot,</t> <t>då ska jag sända förbannelse</t> <t>över er.</t> <t>Jag ska förbanna era välsignelser,</t> <t>och jag har redan förbannat dem</t> <t>eftersom ni inte tar det till hjärtat.</t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Se, jag ska tillrättavisa era ättlingar</t> <t>och kasta dynga<f>[6]</f> i ansiktet på er,</t> <t>dynga från era högtidsoffer,</t> <t>och ni ska bäras bort</t> <t>tillsammans med den. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓘ</f> Och ni ska förstå</t> <t>att jag har gett er</t> <t>denna befallning</t> <t>för att mitt förbund med Levi</t> <t>ska bestå, säger HERREN Sebaot.</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> Mitt förbund med honom</t> <t>var liv och frid,</t> <t>och jag gav honom det</t> <t>för att han skulle vörda mig.</t> <t>Och han vördade mig</t> <t>och bävade för mitt namn.</t>


text:
<t>Sann undervisning var i hans mun,</t> <t>ingen orätt fanns på hans läppar.</t> <t>I frid och uppriktighet</t> <t>vandrade han med mig,</t> <t>och han omvände många</t> <t>från deras missgärningar.</t>


text:
<t><f>ⓚ</f> För prästens läppar</t> <t>ska bevara kunskap,</t> <t>och man ska hämta undervisning</t> <t>från hans mun,</t> <t>eftersom han är en budbärare</t> <t>från HERREN Sebaot. <pb/></t>


text:
<t>Men ni har vikit av från vägen,</t> <t>ni har fått många på fall</t> <t>genom er undervisning.</t> <t>Ni har fördärvat förbundet</t> <t>med Levi, säger HERREN Sebaot.</t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Därför har jag också gjort er</t> <t>föraktade och förnedrade</t> <t>inför hela folket,</t> <t>för ni har inte hållit er</t> <t>till mina vägar</t> <t>utan varit partiska</t> <t>när ni undervisar.</t>


text:
<t><f>ⓜ</f> Har vi inte alla samme Far?</t> <t>Har inte samme Gud skapat oss?</t> <t>Varför begår vi då svek</t> <t>mot varandra</t> <t>och kränker våra fäders förbund?</t>


text:
<t><f>ⓝ</f> Juda har begått svek,</t> <t>och avskyvärda ting</t> <t>har gjorts i Israel och i Jerusalem.</t> <t>Juda har kränkt</t> <t>det som HERREN håller heligt,</t> <t>det som han älskar,</t> <t>och de har gift sig med kvinnor</t> <t>som dyrkar främmande gudar.</t>


text:
<t>HERREN ska utrota ur Jakobs tält</t> <t>var och en som gör så,</t> <t>både hög och låg<f>[7]</f></t> <t>och den som bär fram gåvor</t> <t>till HERREN Sebaot. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓞ</f> Och dessutom gör ni detta:</t> <t>Ni översköljer HERRENS altare</t> <t>med tårar, gråt och klagan,</t> <t>eftersom han inte vill</t> <t>se till offergåvan längre</t> <t>eller ta emot något från er hand</t> <t>med glädje.</t>


text:
<t>Och ni frågar: ”Varför?”</t> <t>Därför att HERREN var vittne</t> <t>mellan dig</t> <t>och din ungdoms hustru.</t> <t>Du har varit trolös mot henne,</t> <t>trots att hon är din maka,</t> <t>din hustru</t> <t>som du ingått förbund med.</t>


text:
<t><f>ⓟ</f> Har inte han gjort dem till ett?</t> <t>Det som är kvar av ande<f>[8]</f></t> <t>tillhör honom.</t> <t>Och varför till ett?</t> <t>Han söker ättlingar</t> <t>som hör Gud till.</t> <t>Så ta hand om er ande</t> <t>och var inte trolös</t> <t>mot din ungdoms hustru.</t>


text:
<t><f>ⓠ</f> Jag hatar skilsmässa,</t> <t>säger HERREN, Israels Gud,</t> <t>och att man höljer sig i våld</t> <t>som i en klädnad,</t> <t>säger HERREN Sebaot.</t> <t>Så var på er vakt i er ande</t> <t>och var inte trolösa. <pb/></t>


text:
<t>Ni tröttar ut HERREN med era ord.</t> <t>Ni frågar:</t> <t>”Hur har vi tröttat ut honom?”</t> <t>När ni säger:</t> <t>”Den som gör det onda</t> <t>är god i HERRENS ögon,</t> <t>och han gläder sig över dem”,</t> <t>eller: ”Var är rättvisans Gud?”</t>


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Se, jag ska sända <pb/><t>min budbärare<f>[9]</f></t> <t>och han ska bereda vägen</t> <t>för mig.</t> <t>Och Herren som ni söker ska</t> <t>plötsligt komma till sitt tempel,</t> <t>förbundets sändebud<f>[10]</f></t> <t>som ni längtar efter.</t> <t>Se, han kommer,</t> <t>säger HERREN Sebaot.</t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Men vem kan uthärda</t> <t>den dag då han kommer,</t> <t>och vem kan bestå</t> <t>när han visar sig?</t> <t>Han är som guldsmedens eld</t> <t>och som tvättarnas såpa<f>[11]</f>.</t>


text:
<t><f>ⓣ</f> Han ska sätta sig likt den</t> <t>som smälter och renar silver.</t> <t>Han ska rena Levi söner,</t> <t>luttra dem som guld och silver</t> <t>så att de kan bära fram offergåvor</t> <t>åt HERREN i rättfärdighet.</t>


text:
<t><f>ⓤ</f> Då ska Judas och Jerusalems</t> <t>offergåvor behaga HERREN</t> <t>som i forna dagar och gångna år. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓥ</f> Jag ska komma till er och hålla dom,</t> <t>och jag ska vara snabb att vittna</t> <t>mot trollkarlar</t> <t>och äktenskapsbrytare</t> <t>och dem som svär falskt,</t> <t>mot dem som vägrar</t> <t>arbetaren hans lön</t> <t>och förtrycker änkan</t> <t>och den faderlöse,</t> <t>som vränger rätten för främlingen</t> <t>och inte fruktar mig,</t> <t>säger HERREN Sebaot.</t>


text:
<t><f>ⓦ</f> Jag, HERREN, har inte förändrats,</t> <t>och ni, Jakobs barn,</t> <t>har inte utplånats.<f>[12]</f></t>


text:
<t><f>ⓧ</f> Ända sedan era fäders dagar</t> <t>har ni vikit av från mina stadgar</t> <t>och inte hållit dem.</t> <t>Vänd om till mig</t> <t>så ska jag vända om till er,</t> <t>säger HERREN Sebaot.</t> <t>Men ni frågar:</t> <t>”Hur ska vi vända om?”</t>


text:
<t><f>ⓨ</f> Får en människa stjäla från Gud?</t> <t>Ändå stjäl ni från mig.</t> <t>Ni säger:</t> <t>”Vad har vi stulit från dig?”</t> <t>Tionde och offergåvor.</t>


text:
<t>Bär in fullt tionde<f>[13]</f> i förrådshuset<f>[14]</f></t> <t>så att det finns mat i mitt hus.</t> <t>Pröva mig nu i det här,</t> <t>säger HERREN Sebaot,</t> <t>om jag inte kommer att öppna</t> <t>himlens fönster för er</t> <t>och ösa ut välsignelse</t> <t>över er i rikt mått.</t>


text:
<t>Och jag ska tillrättavisa</t> <t>skadedjuren<f>[15]</f> för er</t> <t>så att de inte fördärvar</t> <t>markens gröda,</t> <t>och er vinstock på fältet</t> <t>ska inte bli utan frukt,</t> <t>säger HERREN Sebaot.</t>


text:
<t>Och alla folk ska kalla er lyckliga,</t> <t>för ni ska vara ett ljuvligt land,</t> <t>säger HERREN Sebaot. <pb/></t>


text:
<t>Ni har talat hårda ord mot mig,</t> <t>säger HERREN.</t> <t>Men ni säger:</t> <t>”Vad har vi sagt mot dig?”</t>


text:
<t><f>ⓐ</f> Ni har sagt:</t> <t>”Det är meningslöst</t> <t>att tjäna Gud.</t> <t>Vad vinner vi på att hålla hans bud</t> <t>och gå sörjande</t> <t>inför HERREN Sebaot?</t>


text:
<t><f>ⓑ</f> Nu kallar vi</t> <t>de högmodiga lyckliga.</t> <t>De som handlar gudlöst</t> <t>får framgång,</t> <t>de sätter Gud på prov</t> <t>och kommer undan med det.”</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Men då talade de som</t> <t>vördar HERREN med varandra,</t> <t>och HERREN hörde och lyssnade.</t> <t>En minnesbok skrevs inför honom</t> <t>för dem som vördar HERREN</t> <t>och respekterar hans namn.</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> De ska vara min dyrbara egendom,</t> <t>säger HERREN Sebaot,</t> <t>den dag jag utför mitt verk.</t> <t>Jag ska förbarma mig över dem</t> <t>så som en man förbarmar sig</t> <t>över sin son som tjänar honom.</t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Då ska ni åter se skillnaden</t> <t>mellan den rättfärdige</t> <t>och den gudlöse,</t> <t>mellan den som tjänar Gud</t> <t>och den som inte tjänar honom.</t>


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Se, dagen kommer, <pb/><t>den brinner som en ugn.</t> <t>Då ska alla högmodiga</t> <t>och alla som gör det onda</t> <t>vara som halm.</t> <t>Dagen som kommer</t> <t>ska bränna upp dem,</t> <t>säger HERREN Sebaot,</t> <t>den ska varken lämna</t> <t>rot eller kvist.</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Men för er som vördar mitt namn</t> <t>ska rättfärdighetens sol gå upp</t> <t>med läkedom under sina vingar<f>[16]</f>.</t> <t>Då ska ni komma ut och hoppa</t> <t>likt kalvar som släpps ur sitt bås.</t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Ni ska trampa ner de gudlösa,</t> <t>för de ska bli stoft under era fötter</t> <t>den dag jag utför mitt verk,</t> <t>säger HERREN Sebaot. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓘ</f> Kom ihåg min tjänare Moses lag</t> <t>som jag gav honom på Horeb<f>[17]</f>,</t> <t>stadgar och föreskrifter</t> <t>för hela Israel.</t>


text:
<t>Se, jag ska sända er profeten Elia.<f>[18]</f></t> <t>innan HERRENS dag kommer,</t> <t>den stora och fruktansvärda</t>


text:
<t>Han ska vända</t> <t>fädernas hjärtan till barnen</t> <t>och barnens hjärtan</t> <t>till deras fäder,</t> <t>så att jag inte kommer och viger</t> <t>landet åt förintelse<f>[19]</f>.</t>


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Detta är berättelsen<f>[1]</f> om Jesus Kristus<f>[2]</f>, Davids son, Abrahams son<f>[3]</f>.


text:
<pb/><f>ⓑ</f> Abraham blev far till Isak, <pb/>Isak till Jakob, <pb/>och Jakob till Juda <pb/>och hans bröder.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Juda blev far till Peres och Sera <pb/>genom Tamar, <pb/>Peres till Hesron, <pb/>Hesron till Ram,


text:
<pb/>Salmon blev far till Boas <pb/>genom Rahab, <pb/>Boas till Obed genom Rut, <pb/>Obed till Ishai,


text:
<pb/><f>ⓘ</f> och Josia till Jekonja och hans bröder vid den tid då folket fördes bort till Babylon.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Efter bortförandet till Babylon blev Jekonja far till Shealtiel, <pb/>Shealtiel till Serubbabel,


text:
<pb/><f>ⓚ</f> och Jakob till Josef, Marias man. <pb/>Av henne föddes Jesus, <pb/>som kallas Kristus.


text:
<pb/>Alltså blir det tillsammans fjorton släktled<f>[4]</f> från Abraham till David, fjorton led från David till fångenskapen i Babylon och fjorton led från fångenskapen i Babylon till Kristus.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Med Jesu Kristi födelse gick det till så: hans mor Maria var trolovad<f>[5]</f> med Josef, men innan de hade varit tillsammans visade det sig att hon var havande genom den helige Ande.


text:
Hennes man Josef var rättfärdig och ville inte dra skam över henne<f>[6]</f>, och därför beslöt han att skilja sig från henne i hemlighet.


text:
<pb/>Men när han funderade över detta, då visade sig en Herrens ängel för honom i en dröm och sade: "Josef, Davids son! Var inte rädd för att ta till dig Maria som din hustru, för barnet i henne har blivit till genom den helige Ande.


text:
<f>ⓜ</f> Hon ska föda en son, och du ska ge honom namnet Jesus<f>[7]</f>, för han ska frälsa sitt folk från deras synder."


text:
<f>ⓝ</f> <e>Se, jungfrun ska bli havande och föda en son, och man ska ge honom namnet Immanuel.</e> Det betyder: Gud med oss.<f>[8]</f>


text:
<pb/>När Josef vaknade upp ur sömnen, gjorde han som Herrens ängel hade befallt och tog sin hustru till sig.


text:
<pb/><f>ⓟ</f> När Jesus var född i Betlehem i Judeen på kung Herodes tid<f>[9]</f>, då kom vise män<f>[10]</f> från Östern till Jerusalem


text:
<f>ⓠ</f> och frågade: "Var är judarnas nyfödde kung? Vi har sett hans stjärna gå upp och har kommit för att tillbe honom."


text:
Och han samlade folkets alla överstepräster<f>[11]</f> och skriftlärda och frågade dem var Messias skulle födas.


text:
<pb/><t><f>ⓡ</f> <e>Du Betlehem i Juda land,</e></t> <t><e>du är alls inte minst</e></t> <t><e>bland Juda furstar,</e></t> <t><e>för från dig ska utgå en furste</e></t> <t><e>som ska vara en herde</e></t> <t><e>för mitt folk Israel."</e></t>


text:
<pb/>Då kallade Herodes i hemlighet till sig de vise männen och frågade noga ut dem om tiden då stjärnan hade visat sig.


text:
Sedan skickade han dem till Betlehem och sade: "Gå och sök noga efter barnet. När ni har funnit det, meddela då mig så att också jag kan komma och tillbe det."


text:
<pb/>De lyssnade till kungen och gav sig i väg. Och stjärnan som de hade sett gå upp<f>[13]</f> gick nu före dem, tills den stannade över platsen där barnet var.


text:
<f>ⓢ</f> och de gick in i huset och fick se barnet med Maria, dess mor. Då föll de ner och tillbad honom, och de öppnade sina skattkistor och bar fram gåvor till honom: guld, rökelse och myrra<f>[14]</f>.


text:
Och sedan de i en dröm blivit varnade för att vända tillbaka till Herodes, tog de en annan väg hem till sitt land.


text:
<pb/>När de vise männen hade rest i väg, då visade sig en Herrens ängel i en dröm för Josef och sade: "Stig upp och ta med dig barnet och dess mor och fly till Egypten! Stanna där tills jag säger till dig, för Herodes kommer att söka efter barnet för att döda det."


text:
<f>ⓣ</f> Där stannade han tills Herodes hade dött, för att det som Herren hade sagt genom profeten skulle uppfyllas: <e>Ut ur Egypten kallade jag min son.</e>


text:
<pb/>När Herodes insåg att han hade blivit lurad av de vise männen blev han ursinnig, och han lät döda alla pojkar i Betlehem och hela dess omgivning som var två år eller yngre, detta enligt tiden som han noga tagit reda på av de vise männen.


text:
<pb/><t><f>ⓤ</f> <e>Ett skri hörs i Rama,</e></t> <t><e>gråt och bitter klagan:</e></t> <t><e>Rakel gråter över sina barn,</e></t> <t><e>och hon vägrar låta sig tröstas,</e></t> <t><e>för de finns inte mer.</e><f>[15]</f></t>


text:
<f>ⓥ</f> och sade: "Stig upp och ta med dig barnet och dess mor och bege dig till Israels land, för de som ville ta barnets liv är döda<f>[16]</f>."


text:
<pb/>Men när han hörde att Arkelaus<f>[17]</f> var kung över Judeen efter sin far Herodes vågade han inte bege sig dit. Och sedan han i en dröm blivit varnad för detta, drog han bort till Galileens område.


text:
Han bosatte sig i en stad som heter Nasaret, för att det som var sagt genom profeterna skulle uppfyllas: att Jesus skulle kallas nasaré<f>[18]</f>.


text:
Det var om honom det sades genom profeten Jesaja: <pb/><t><e>En röst ropar i öknen:</e></t> <t><e>Bana väg för Herren,</e></t> <t><e>gör stigarna raka för honom!</e><f>[20]</f></t>


