# verses

text:
<f>ⓨ</f> Jerobeam gick till vila hos sina fäder, Israels kungar. Hans son Sakarja blev kung efter honom.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> I Jerobeams, Israels kungs, tjugosjunde regeringsår blev Asarja, Amasjas son, kung i Juda.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Han var sexton år när han blev kung, och han regerade femtiotvå år<f>[96]</f> i Jerusalem. Hans mor hette Jekolja och var från Jerusalem.


text:
<f>ⓒ</f> Men offerhöjderna avskaffades inte, utan folket fortsatte att offra och tända offereld på höjderna.


text:
<pb/><f>ⓓ</f> HERREN slog kungen så att han blev spetälsk<f>[97]</f> för hela livet. Han bodde sedan i ett särskilt hus. Jotam, kungens son, ledde då hans hus och dömde folket i landet.


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Asarja och om allt som han gjorde, det är skrivet i Juda kungars krönika.


text:
Asarja gick till vila hos sina fäder, och man begravde honom hos hans fäder i Davids stad. Hans son Jotam blev kung efter honom.


text:
<pb/><f>ⓔ</f> I Juda kung Asarjas trettioåttonde regeringsår blev Sakarja, Jerobeams son, kung över Israel i Samaria och regerade i sex månader.<f>[98]</f>


text:
<f>ⓕ</f> Han gjorde det som var ont i HERRENS ögon, så som hans fäder hade gjort. Han vände sig inte bort från de synder genom vilka Jerobeam, Nebats son, hade fått Israel att synda.


text:
Shallum, Jabeshs son, anstiftade en sammansvärjning mot honom och dödade honom inför folket och blev kung i hans ställe.


text:
<f>ⓖ</f> Så gick det ord i uppfyllelse som HERREN hade talat till Jehu: ”Dina söner ska sitta på Israels tron till fjärde led.” Och det blev så.


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Shallum, Jabeshs son, blev kung i Juda kung Ussias trettionionde regeringsår, och han regerade en månad<f>[99]</f> i Samaria.


text:
<pb/>Då drog Menahem, Gadis son, upp från Tirsa och kom till Samaria och dödade Shallum, Jabeshs son, i Samaria och blev kung i hans ställe.


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Shallums gärningar och om den sammansvärjning han anstiftade, det är skrivet i Israels kungars krönika.


text:
<f>ⓘ</f> Vid den tiden förstörde Menahem Tifsa<f>[100]</f> och allt som fanns där inne och hela dess område från Tirsa, eftersom staden inte hade öppnat portarna. Därför förstörde han den och han lät skära upp alla havande kvinnor.


text:
<pb/>I Juda kung Asarjas trettionionde regeringsår blev Menahem, Gadis son, kung över Israel och regerade i tio år<f>[101]</f> i Samaria.


text:
<f>ⓙ</f> Han gjorde det som var ont i HERRENS ögon. Så länge han levde vände han sig inte bort från de synder som Jerobeam, Nebats son, hade förlett Israel med.


text:
<pb/>Kung Pul<f>[102]</f> av Assyrien trängde in i landet. Då gav Menahem 1 000 talenter silver till Pul för att han skulle understödja honom och befästa kungadömet i hans hand.


text:
<f>ⓚ</f> De pengar som Menahem skulle ge kungen av Assyrien tog han ut genom att lägga skatt på alla rika män i Israel, en skatt på 50 siklar silver<f>[103]</f> för var och en. Så vände kungen av Assyrien tillbaka och stannade inte där i landet.


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Menahem och om allt som han gjorde, det är skrivet i Israels kungars krönika.


text:
<pb/>I Juda kung Asarjas femtionde regeringsår blev Pekaja, Menahems son, kung över Israel i Samaria och regerade i två år.<f>[104]</f>


text:
<f>ⓛ</f> Han gjorde det som var ont i HERRENS ögon. Han vände sig inte bort från de synder som Jerobeam, Nebats son, hade förlett Israel med.


text:
<pb/>Peka, Remaljas son, en av hans officerare, anstiftade en sammansvärjning mot honom och dödade honom i kungapalatsets borg i Samaria, han tillsammans med Argob och Arje. Därvid hade han med sig femtio gileaditer. Så dödade han Pekaja och blev kung i hans ställe.


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Pekaja och om allt han gjorde, det är skrivet i Israels kungars krönika.


text:
<pb/>I Juda kung Asarjas femtioandra regeringsår blev Peka, Remaljas son, kung över Israel i Samaria. Han regerade i tjugo år<f>[105]</f>.


text:
<f>ⓜ</f> Han gjorde det som var ont i HERRENS ögon. Han vände sig inte bort från de synder som Jerobeam, Nebats son, hade förlett Israel med.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> När Peka var kung i Israel kom den assyriske kungen Tiglat-Pileser och intog<f>[106]</f> Ijon, Abel-Bet-Maaka, Janoa, Kedesh, Hasor, Gilead och Galileen, hela Naftali land, och förde bort folket till Assyrien.


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Hosea, Elas son, anstiftade en sammansvärjning mot Peka, Remaljas son, och dödade honom och blev så kung i hans ställe i Jotams, Ussias sons, tjugonde regeringsår.


text:
<pb/><f>ⓟ</f> Vad som mer finns att säga om Peka och om allt han gjorde, det är skrivet i Israels kungars krönika.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> I Israels kung Pekas, Remaljas sons, andra regeringsår blev Jotam, Ussias son, kung i Juda.


text:
Han var tjugofem år när han blev kung, och han regerade sexton år<f>[107]</f> i Jerusalem. Hans mor hette Jerusha och var dotter till Sadok.


text:
Men offerhöjderna avskaffades inte, utan folket fortsatte att offra och tända offereld på höjderna. Han byggde Övre porten till HERRENS hus.


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Jotam och allt han gjorde, det är skrivet i Juda kungars krönika.


text:
<pb/>Jotam gick till vila hos sina fäder och blev begravd hos sina fäder i sin fader Davids stad. Hans son Ahas blev kung efter honom.


text:
Ahas var tjugo år när han blev kung, och han regerade sexton år<f>[108]</f> i Jerusalem. Han gjorde inte det som var rätt i HERREN sin Guds ögon så som hans fader David,


text:
<f>ⓤ</f> utan vandrade på samma vägar som Israels kungar. Han lät också sin son gå genom eld efter den avskyvärda seden hos de folk som HERREN hade fördrivit för Israels barn.


text:
<f>ⓥ</f> Och han bar fram offer och tände offereld på höjderna och kullarna och under alla gröna träd.


text:
<pb/><f>ⓦ</f> På den tiden drog kung Resin av Aram och Peka<f>[109]</f>, Remaljas son, Israels kung, upp för att erövra Jerusalem. De belägrade Ahas men kunde inte erövra staden.


text:
<f>ⓧ</f> Vid samma tid vann kung Resin av Aram tillbaka Elat åt Aram och drev Juda män från Elat. Därefter kom edomiterna till Elat och bosatte sig där, och där bor de än i dag.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Men Ahas skickade sändebud till Tiglat-Pileser, kungen i Assyrien, och lät säga: ”Jag är din tjänare och din son. Dra upp hit och rädda mig från Arams kung och från Israels kung, för de har överfallit mig.”


text:
<f>ⓩ</f> Ahas tog det silver och guld som fanns i HERRENS hus och i kungapalatsets skattkammare och sände det som gåva<f>[110]</f> till kungen av Assyrien.


text:
<f>ⓐ</f> Och Assyriens kung lyssnade till honom och drog upp mot Damaskus och intog det<f>[111]</f> och förde bort folket till Kir och dödade Resin.


text:
<pb/>Kung Ahas reste sedan till Damaskus för att möta den assyriske kungen Tiglat-Pileser där. När kung Ahas fick se altaret som fanns i Damaskus, skickade han en ritning av altaret till prästen Uria med en beskrivning av hur det var byggt.


text:
Sedan byggde prästen Uria altaret. Helt efter den beskrivning som kung Ahas hade sänt honom från Damaskus gjorde prästen Uria det färdigt innan kung Ahas kom tillbaka från Damaskus.


text:
När kungen efter sin hemkomst från Damaskus fick se altaret, trädde han fram till altaret och steg upp till det.


text:
Därefter offrade han sitt brännoffer och matoffer och hällde ut sitt dryckesoffer. Blodet av det gemenskapsoffer som han offrade stänkte han på altaret.


text:
<f>ⓑ</f> Men kopparaltaret som stod inför HERRENS ansikte flyttade han undan från husets framsida, från platsen mellan det nya altaret och HERRENS hus, och ställde det på norra sidan om detta altare.


text:
Kung Ahas befallde prästen Uria: ”På det stora altaret ska du bränna morgonens brännoffer och kvällens matoffer, likaså kungens brännoffer tillsammans med hans matoffer, samt brännoffer, matoffer och dryckesoffer för allt folk i landet. Allt blod av såväl brännoffer som slaktoffer ska du stänka på det. Men kopparaltaret ska jag tänka till om<f>[112]</f>.”


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Kung Ahas bröt också loss sidolisterna på tvättställen och tog bort karen från dem. Havet lyfte han ner från kopparoxarna<f>[113]</f> som stod under det och ställde det på ett stengolv.


text:
Den täckta sabbatsgången som man byggt vid huset och likaså kungens yttre ingångsväg förlade han inom HERRENS hus för den assyriske kungens skull.


text:
<pb/><f>ⓓ</f> Ahas gick till vila hos sina fäder och blev begravd hos sina fäder i Davids stad, och hans son Hiskia blev kung efter honom.


text:
<pb/><f>ⓔ</f> I Juda kung Ahas tolfte regeringsår blev Hosea, Elas son, kung i Samaria över Israel och regerade i nio år<f>[114]</f>.


text:
Han gjorde det som var ont i HERRENS ögon, men ändå inte som de israelitiska kungar som varit före honom.


text:
Den assyriske kungen Shalmaneser drog upp mot honom och Hosea tvingades underkasta sig och ge honom gåvor.


text:
Men kungen av Assyrien<f>[115]</f> upptäckte att Hosea hade börjat en sammansvärjning. Han skickade nämligen sändebud till So, kungen i Egypten,<f>[116]</f> och betalade inte skatt som förut varje år till kungen i Assyrien. Då lät denne spärra in honom och hålla honom bunden i fängelse.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Kungen av Assyrien drog upp mot hela landet. Han tågade upp mot Samaria och belägrade staden i tre år<f>[117]</f>.


text:
I Hoseas nionde regeringsår intog Assyriens kung<f>[118]</f> Samaria och förde bort Israel till Assyrien och lät dem bo i Hala och vid floden Habor i Gozan och i Mediens<f>[119]</f> städer.


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Detta hände därför att Israels barn hade syndat mot HERREN sin Gud, som hade fört dem upp ur Egyptens land undan faraos, den egyptiske kungens, hand. De hade tillbett andra gudar


text:
<f>ⓗ</f> och levt efter sederna hos de folk som HERREN hade fördrivit för Israels barn, men också efter de seder som Israels kungar hade infört.


text:
Israels barn hade i hemlighet gjort sådant som inte var rätt mot HERREN sin Gud. De hade byggt sig offerhöjder i alla sina städer, vid väktartornen såväl som i de befästa städerna.


text:
Där hade de tänt offereld<f>[120]</f> på alla offerhöjder, på samma sätt som de folk som HERREN hade drivit bort för dem. De hade gjort det som var ont och därigenom väckt HERRENS vrede.


text:
<f>ⓚ</f> HERREN hade varnat både Israel och Juda genom alla sina profeter och siare och sagt: ”Vänd om från era onda vägar och håll mina bud och stadgar, enligt hela den lag som jag gav era fäder och sände till er genom mina tjänare profeterna.”


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Men de lyssnade inte utan var hårdnackade som sina fäder, som inte trodde på HERREN sin Gud.


text:
<f>ⓜ</f> De förkastade hans stadgar och förbundet som han hade slutit med deras fäder och förordningarna som han hade gett dem. De följde tomma avgudar och blev själva tomma liksom folken omkring dem, fastän HERREN hade förbjudit dem att göra som de.


text:
<f>ⓝ</f> De övergav HERREN sin Guds alla bud och gjorde sig gjutna bilder i form av två kalvar. De gjorde också asherapålar åt sig och tillbad himlens hela härskara och tjänade Baal.


text:
<f>ⓞ</f> De lät sina söner och döttrar gå genom eld och utövade spådom och trolldom. De sålde sig till att göra det som var ont i HERRENS ögon och väckte därmed hans vrede.


text:
<f>ⓟ</f> Därför blev också HERREN mycket vred på Israel och försköt dem från sitt ansikte, så att endast Juda stam blev kvar.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Men inte heller Juda höll HERREN sin Guds bud, utan levde efter de seder som Israel hade infört.


text:
<f>ⓡ</f> Då förkastade HERREN alla Israels avkomlingar och straffade dem och gav dem i plundrares hand tills han försköt dem från sitt ansikte.


text:
<pb/><f>ⓢ</f> För när han hade ryckt Israel från Davids hus och de hade gjort Jerobeam, Nebats son, till kung, hindrade Jerobeam Israel från att följa HERREN och fick dem att begå en stor synd.


text:
<f>ⓣ</f> Men till slut försköt HERREN Israel från sitt ansikte, så som han hade hotat genom alla sina tjänare profeterna. Så blev Israel bortfört från sitt land till Assyrien, där de är än i dag.


text:
<pb/>Kungen av Assyrien hämtade folk<f>[121]</f> från Babel, Kuta, Ava, Hamat och Sefarvajim och lät dem bosätta sig i Samariens städer i stället för Israels barn. De tog Samarien i besittning och bosatte sig i städerna där.


text:
<f>ⓤ</f> Men när de under den första tiden av sin vistelse där inte vördade HERREN, sände HERREN bland dem lejon som dödade några av dem.


text:
Man berättade det för kungen i Assyrien och sade: ”De folk som du har fört bort och låtit bosätta sig i Samariens städer vet inte hur landets Gud ska dyrkas. Därför har han sänt lejon mot dem och dessa dödar dem nu, eftersom de inte vet hur landets Gud ska dyrkas.”


text:
<pb/>Då befallde kungen av Assyrien: ”Låt en av de präster som ni har fört bort därifrån resa tillbaka och bosätta sig där. Han ska lära dem hur landets Gud ska dyrkas.”


text:
Och en av de präster som de hade fört bort från Samarien kom och bosatte sig i Betel. Han lärde dem hur de skulle vörda HERREN.


text:
<pb/><f>ⓥ</f> Men varje folk gjorde sig sin egen gud och ställde upp den i de offerhöjdshus som samarierna hade byggt, varje folk för sig i de städer där de bodde.


text:
Folket från Babel gjorde sig en Suckot-Benot, folket från Kut gjorde sig en Nergal och folket från Hamat gjorde sig en Ashima.


text:
<f>ⓦ</f> Aviterna gjorde sig en Nibhas och en Tartak, och sefarviterna brände sina barn i eld åt Sefarvajims gudar Adrammelek och Anammelek.


text:
<f>ⓧ</f> Men de vördade också HERREN. De gjorde män ur sin egen krets till offerhöjdspräster åt sig och dessa offrade åt dem i offerhöjdshusen.


text:
Så vördade de visserligen HERREN, men de tjänade dessutom sina egna gudar på samma sätt som de folk de kom ifrån.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Än i dag gör de som förut: De tillber inte HERREN och gör inte efter de stadgar och den sed som de har fått. De lever inte efter den lag och de bud som HERREN har gett Jakobs efterkommande — Jakob var den man han gav namnet Israel.


text:
<f>ⓩ</f> HERREN slöt ett förbund med dem och befallde dem: ”Ni ska inte vörda andra gudar, inte heller tillbe dem eller tjäna dem eller offra åt dem.


text:
HERREN ska ni vörda, han som förde er upp ur Egyptens land med stor makt och utsträckt arm, honom ska ni tillbe och åt honom ska ni offra.


text:
Ni ska alltid hålla fast vid och följa de stadgar och budord, den lag och de bud som han har föreskrivit er. Men ni ska inte vörda andra gudar.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Så vördade dessa folk HERREN men tjänade samtidigt sina avgudar. Även deras barn och deras barnbarn gör än i dag så som deras fäder har gjort.


text:
<pb/><f>ⓑ</f> I Hoseas, Elas sons, Israels kungs, tredje regeringsår blev Hiskia, Ahas son, kung i Juda.


text:
Han var tjugofem år när han blev kung, och han regerade tjugonio år<f>[122]</f> i Jerusalem. Hans mor hette Abi och hon var dotter till Sakarja.


text:
<f>ⓓ</f> Han avskaffade offerhöjderna, slog sönder stoderna och högg ner Asheran. Dessutom krossade han den kopparorm som Mose hade gjort. Ända till denna tid hade nämligen Israels barn tänt offereld åt den, och man kallade den Nehushtan<f>[123]</f>.


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Hiskia förtröstade på HERREN, Israels Gud. Ingen var som han bland alla Juda kungar efter honom, inte heller bland dem som varit före honom.


text:
<f>ⓕ</f> Han höll sig till HERREN och vek inte av från honom, utan höll de bud som HERREN hade gett Mose.


text:
<f>ⓖ</f> HERREN var med honom så att han hade framgång i allt han företog sig. Han avföll från Assyriens kung<f>[124]</f> och slutade tjäna honom.


text:
<f>ⓗ</f> Han slog också filisteerna och intog deras land ända till Gaza med dess område, såväl väktartorn som befästa städer.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> I kung Hiskias fjärde regeringsår<f>[125]</f>, som var Hoseas, Elas sons, Israels kungs, sjunde regeringsår, drog kung Shalmaneser av Assyrien upp mot Samaria och belägrade det.


text:
De intog det efter tre år i Hiskias sjätte regeringsår. Under detta år, som var Israels kung Hoseas nionde regeringsår blev Samaria intaget.


text:
Kungen av Assyrien förde bort Israel till Assyrien och lät dem slå sig ner i Hala<f>[126]</f> och vid floden Habor i Gozan<f>[127]</f> och i Mediens städer<f>[128]</f>.


text:
Det hände därför att de inte lyssnade till HERREN sin Guds röst, utan bröt mot hans förbund och varken ville lyssna eller göra allt det som HERRENS tjänare Mose hade befallt.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> I kung Hiskias fjortonde regeringsår drog Assyriens kung Sanherib<f>[129]</f> upp och angrep alla befästa städer i Juda<f>[130]</f> och intog dem.


text:
Då sände Hiskia, Juda kung, bud till Assyriens kung i Lakish<f>[131]</f> och lät säga: ”Jag har handlat fel. Vänd om och lämna mig i fred. Det du lägger på mig ska jag bära.” <pb/>Kungen av Assyrien befallde då att Juda kung skulle betala trehundra talenter silver och trettio talenter guld<f>[132]</f>.


text:
Vid det tillfället bröt Hiskia loss den beläggning av guld som fanns på dörrarna och dörrposterna i HERRENS tempel och som kung Hiskia av Juda hade överdragit dem med, och han gav det till kungen av Assyrien.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Men kungen av Assyrien sände i väg Tartan, Rab-Saris och Rab-Shake<f>[133]</f> från Lakish med en stor här mot kung Hiskia i Jerusalem. Dessa drog upp och kom till Jerusalem. När de hade dragit dit upp och kommit fram, stannade de vid Övre dammens vattenledning, på vägen till Tvättarfältet.


text:
<f>ⓜ</f> Och de begärde att få tala med kungen. Då gick överförvaltaren Eljakim, Hilkias son, och skrivaren Shebna<f>[134]</f> och kanslern Joa, Asafs son, ut till dem.


text:
<pb/>Rab-Shake sade till dem: ”Säg till Hiskia: Så säger den store kungen, Assyriens kung: Vad är det som gör dig så full av förtröstan?


text:
Du menar kanske att det räcker med prat för att få strategi och styrka att föra krig? Vem förtröstar du på eftersom du har satt dig upp mot mig?


text:
<f>ⓝ</f> Förtröstar du på den brutna rörstaven Egypten? När man stöder sig på den, går den in i handen och genomborrar den. Sådan är farao, Egyptens kung, för alla som förtröstar på honom.


text:
Eller säger ni till mig: Vi förtröstar på HERREN vår Gud? Var det inte hans offerhöjder och altaren som Hiskia avskaffade när han sade till Juda och Jerusalem: Inför detta altare ska ni tillbe här i Jerusalem?


text:
<pb/>Men ingå nu ett vad med min herre, kungen av Assyrien: Jag ger dig tvåtusen hästar om du kan skaffa ryttare till dem!


text:
<f>ⓞ</f> Hur skulle du kunna slå tillbaka en enda ståthållare, en av min herres ringaste tjänare? Och du sätter ditt hopp till Egypten för att få vagnar och ryttare!


text:
Menar du att jag utan HERRENS vilja har dragit upp mot den här platsen för att ödelägga den? HERREN själv sade till mig: Dra upp mot det landet och ödelägg det.”


text:
<pb/>Då sade Eljakim, Hilkias son, och Shebna och Joa till Rab-Shake: ”Tala till dina tjänare på arameiska<f>[135]</f>, för vi förstår det språket. Tala inte till oss på judiska inför folket som står på muren.”


text:
<f>ⓟ</f> Men Rab-Shake svarade dem: ”Är det till din herre och till dig som min herre har sänt mig att tala dessa ord? Är det inte snarare till de män som sitter på muren och som ska få äta sin egen avföring och dricka sin egen urin tillsammans med er?”


text:
<pb/>Sedan ställde sig Rab-Shake och ropade högt på judiska: ”Hör den store kungens ord, kungen av Assyrien!


text:
<f>ⓠ</f> Låt inte Hiskia få er att förtrösta på HERREN när han säger: HERREN kommer att rädda oss, och denna stad ska inte ges i den assyriske kungens hand.


text:
<pb/>Lyssna inte på Hiskia, för kungen av Assyrien säger: Gör upp i godo med mig och kom ut till mig. Då ska ni få äta var och en av sin vinstock och av sitt fikonträd och dricka var och en ur sin brunn,


text:
tills jag kommer och hämtar er till ett land som liknar ert eget, ett land med säd och vin, ett land med bröd och vingårdar, ett land med ädla olivträd och honung. Då ska ni få leva och inte dö. <pb/>Lyssna inte på Hiskia, för han vill förleda er när han säger: HERREN ska rädda oss.


text:
<f>ⓡ</f> Har någon av de andra folkens gudar någonsin räddat sitt land ur den assyriske kungens hand?


text:
Var är Hamats och Arpads gudar? Var är Sefarvajims, Henas och Ivas gudar? Eller har de räddat Samaria ur min hand?


text:
Vilken av de andra ländernas alla gudar har kunnat rädda sitt land ur min hand? Skulle då HERREN kunna rädda Jerusalem ur min hand?”


text:
<pb/>Men folket teg och svarade honom inte ett ord, för kungen hade gett denna befallning: ”Svara honom inte.”


text:
<f>ⓢ</f> Överförvaltaren Eljakim, Hilkias son, skrivaren Shebna och kanslern Joa, Asafs son, kom till Hiskia med sönderrivna kläder och berättade för honom vad Rab-Shake hade sagt.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> När kung Hiskia hörde det rev han sönder sina kläder, svepte sig i säcktyg och gick in i HERRENS hus.


text:
Och han sände överförvaltaren Eljakim och skrivaren Shebna och de äldste bland prästerna, klädda i säcktyg, till profeten Jesaja, Amos son.


text:
<f>ⓤ</f> De sade till honom: ”Så säger Hiskia: Denna dag är en dag av nöd, bestraffning och förakt, för fostren har kommit fram till födseln men det finns ingen kraft att föda.


text:
<f>ⓥ</f> Kanske ska HERREN din Gud höra vad Rab-Shake säger, han som hans herre kungen av Assyrien har sänt för att håna den levande Guden, så att han straffar honom för dessa ord som HERREN din Gud har hört. Be en bön för den rest som är kvar.”


text:
sade Jesaja till dem: ”Så ska ni säga till er herre: Så säger HERREN: Var inte rädda för de ord som du hört och som den assyriske kungens tjänare har hädat mig med.


text:
<f>ⓦ</f> Se, jag ska låta en ande verka i honom så att han vänder tillbaka till sitt land när han får höra ett rykte. Och jag ska låta honom falla för svärd i sitt eget land.”


text:
<pb/>Rab-Shake vände tillbaka och fann den assyriske kungen upptagen med att belägra Libna<f>[136]</f>. Han hade nämligen hört att kungen hade brutit upp från Lakish.


text:
Men när Sanherib fick höra att Nubiens kung Tirhaka<f>[137]</f> hade dragit ut för att strida mot honom, skickade han åter sändebud till Hiskia med detta budskap:


text:
<f>ⓧ</f> ”Så ska ni säga till Hiskia, kungen i Juda: Låt inte din Gud som du förtröstar på bedra dig så att du tänker: Jerusalem ska inte falla i den assyriske kungens hand.


text:
Du har ju hört vad Assyriens kungar har gjort med alla länder och förintat dem fullständigt. Och du skulle bli räddad!


text:
Har folken<f>[138]</f> som mina fäder fördärvade, Gozan, Harran, Resef och Edens barn i Telassar, blivit räddade av sina gudar?


text:
Var är kungen av Hamat, kungen av Arpad<f>[139]</f> och kungen över staden Sefarvajim, Hena och Iva?”


text:
<pb/><f>ⓨ</f> När Hiskia hade tagit emot brevet av budbärarna och läst det, gick han upp i HERRENS hus och bredde ut det inför HERRENS ansikte.


text:
<f>ⓩ</f> Och Hiskia bad till HERREN och sade: ”HERRE, Israels Gud, du som tronar på keruberna, endast du är Gud över alla riken på jorden. Du har gjort himlen och jorden.


text:
HERRE, vänd hit ditt öra och hör. HERRE, öppna dina ögon och se. Hör Sanheribs ord som han talat för att håna den levande Guden.


text:
<f>ⓐ</f> Och de har kastat deras gudar i elden, för de var inga gudar utan verk av människohänder, trä och sten. Därför kunde de förgöra dem.


text:
Men nu, HERRE vår Gud, rädda oss ur hans hand, så att alla riken på jorden förstår att du är HERREN Gud, bara du.”


text:
<pb/><f>ⓑ</f> Då sände Jesaja, Amos son, detta bud till Hiskia: ”Så säger HERREN, Israels Gud: Jag har hört det som du har bett till mig angående Assyriens kung Sanherib,


text:
och detta är det ord som HERREN har talat om honom: <pb/><t>Hon föraktar dig och hånar dig,</t> <t>jungfrun, dottern Sion.</t> <t>Hon skakar på huvudet åt dig,</t> <t>dottern Jerusalem.</t>


text:
<t>Vem har du hånat och hädat,</t> <t>mot vem har du höjt din röst</t> <t>och högmodigt lyft din blick?</t> <t>Jo, mot Israels Helige!</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Genom dina sändebud</t> <t>hånade du HERREN</t> <t>när du sade:</t> <t>”Med mina många vagnar</t> <t>drog jag upp på bergens höjder,</t> <t>till Libanons avlägsna trakter.</t> <t>Jag högg ner dess höga cedrar<f>[140]</f></t> <t>och utvalda cypresser.</t> <t>Jag trängde fram</t> <t>till dess bortesta boning</t> <t>och dess frodiga skog.</t>


text:
<t>Jag grävde brunnar</t> <t>och drack främmande vatten,</t> <t>med mina fötter torkade jag ut</t> <t>alla Egyptens strömmar.” <pb/></t>


text:
<t>Har du inte hört att jag</t> <t>för länge sedan gjorde detta,</t> <t>att jag i forntidens dagar</t> <t>bestämde det,</t> <t>och nu har jag låtit det komma?</t> <t>Du fick makt</t> <t>att ödelägga befästa städer</t> <t>och göra dem till ruinhögar.</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Deras invånare blev maktlösa,</t> <t>de blev förskräckta</t> <t>och stod med skam.</t> <t>Det gick med dem</t> <t>som med gräset på marken</t> <t>och den späda grönskan,</t> <t>som med gräset på taken</t> <t>och säden som förbränns</t> <t>innan den växer upp.</t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Jag vet om du sitter,</t> <t>om du går ut</t> <t>eller kommer in,</t> <t>och hur du rasar mot mig.</t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Därför att du rasar mot mig</t> <t>och ditt högmod har nått</t> <t>mina öron,</t> <t>ska jag sätta min krok</t> <t>i din näsa</t> <t>och mitt betsel i din mun<f>[141]</f></t> <t>och föra dig tillbaka samma väg</t> <t>som du kom.</t>


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Detta ska vara tecknet för dig: Man ska detta år äta vad som växer upp av spillsäd och nästa år av självvuxen säd, men det tredje året ska ni så och skörda, plantera vingårdar och äta deras frukt.


text:
<f>ⓗ</f> För från Jerusalem ska en rest gå ut, de räddade från Sions berg. HERRENS egen lidelse ska göra det.


text:
Därför säger HERREN så om Assyriens kung: <pb/><t>Han ska inte komma in</t> <t>i denna stad</t> <t>eller skjuta någon pil ditin.</t> <t>Han ska inte närma sig</t> <t>den bakom en sköld</t> <t>eller kasta upp en vall<f>[142]</f> mot den.</t>


text:
<t>Han ska vända tillbaka</t> <t>samma väg som han kom.</t> <t>Han ska inte komma in</t> <t>i denna stad, säger HERREN,</t>


text:
<t><f>ⓘ</f> för jag ska skydda</t> <t>och rädda denna stad</t> <t>för min och min tjänare</t> <t>Davids skull.”</t>


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Samma natt gick HERRENS ängel ut och slog 185 000 i assyriernas läger. När man steg upp tidigt nästa morgon, då låg där fullt av döda kroppar.


text:
Då bröt Assyriens kung Sanherib upp<f>[143]</f> och vände tillbaka. Han stannade sedan i Nineve<f>[144]</f>.


text:
<f>ⓚ</f> Och när han en gång tillbad i sin gud Nisroks tempel, blev han dödad<f>[145]</f> med svärd av sina söner Adrammelek och Sareser. De flydde sedan till Ararats land. Hans son Esarhaddon<f>[146]</f> blev kung efter honom.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Vid den tiden<f>[147]</f> blev Hiskia dödssjuk. Profeten Jesaja, Amos son, kom till honom och sade: ”Så säger HERREN: Se om ditt hus, för du kommer att dö och ska inte tillfriskna.”


text:
”O, HERRE, kom ihåg att jag har vandrat inför dig i trohet och med hängivet hjärta och gjort det som är gott i dina ögon.” Och Hiskia grät mycket.


text:
<f>ⓝ</f> ”Vänd om och säg till Hiskia, fursten över mitt folk: Så säger HERREN, din fader Davids Gud: Jag har hört din bön. Jag har sett dina tårar. Se, jag ska göra dig frisk<f>[148]</f>. I övermorgon ska du få gå upp till HERRENS hus.


text:
<f>ⓞ</f> Jag ska lägga femton år till din livstid. Jag ska också rädda dig och denna stad ur den assyriske kungens hand. Jag ska beskydda denna stad för min skull och för min tjänare Davids skull.”


text:
<f>ⓟ</f> Jesaja sade: ”Hämta en fikonkaka.” Då hämtade man en fikonkaka och lade den på bölden, och han blev frisk.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Och Hiskia sade till Jesaja: ”Vad är tecknet på att HERREN ska göra mig frisk, så att jag i övermorgon får gå upp till HERRENS hus?”


text:
Jesaja svarade: ”Detta ska för dig vara tecknet från HERREN på att HERREN ska göra vad han har sagt: Ska skuggan gå tio steg framåt eller ska den gå tio steg tillbaka?”


text:
Hiskia sade: ”Det är lätt för skuggan att sträcka sig tio steg framåt. Nej, låt den i stället gå tio steg tillbaka.”


text:
Då ropade profeten Jesaja till HERREN, och han lät skuggan gå tillbaka de tio steg som den redan hade gått på Ahas trappa<f>[149]</f>.


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Vid den tiden sände Babels kung Merodak-Baladan<f>[150]</f>, Baladans son, brev och en gåva till Hiskia, för han hade fått höra att Hiskia varit sjuk.


text:
När Hiskia hade hört på dem, visade han dem hela sin skattkammare, sitt silver och guld, sina kryddor, sin dyrbara olja och hela sitt vapenförråd och allt som fanns i hans förrådshus. Det fanns ingenting i Hiskias hus eller något annat i hans ägo som han inte visade dem.


text:
<pb/>Då kom profeten Jesaja till kung Hiskia och sade till honom: ”Vad sade de där männen? Varifrån kom de till dig?” Hiskia svarade: ”De kom från ett avlägset land, från Babel.”


text:
Jesaja frågade: ”Vad har de sett i ditt hus?” Hiskia svarade: ”De fick se allt som finns i mitt hus. Det finns ingenting i mina förrådshus som jag inte låtit dem se.”


text:
<f>ⓢ</f> Se, dagar ska komma då allt som finns i ditt hus och som dina fäder har samlat ända till denna dag ska föras bort till Babel. Ingenting ska bli kvar, säger HERREN.


text:
<f>ⓣ</f> Och man ska ta några av de söner<f>[151]</f> som ska utgå från dig och som du kommer att föda, och de ska bli hovmän i den babyloniske kungens palats.”


text:
Hiskia sade till Jesaja: ”Det är ett gott HERRENS ord du har talat.” Han tänkte: ”Det blir ju fred och trygghet under min livstid.”


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Hiskia och alla hans bedrifter, om hur han anlade dammen och vattenledningen<f>[152]</f> och ledde vatten in i staden, det är skrivet i Juda kungars krönika.


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Manasse var tolv år när han blev kung, och han regerade femtiofem år<f>[153]</f> i Jerusalem. Hans mor hette Hefsi-Ba<f>[154]</f>.


text:
<f>ⓥ</f> Han gjorde det som var ont i HERRENS ögon, efter den avskyvärda seden hos de folk som HERREN hade fördrivit för Israels barn.


text:
<f>ⓦ</f> Han byggde på nytt upp de offerhöjder som hans far Hiskia hade förstört. Och han reste altaren åt Baal och gjorde en Ashera, liksom Ahab, Israels kung, hade gjort, och han tillbad och tjänade himlens hela härskara


text:
<f>ⓧ</f> Han byggde altaren i HERRENS hus, det hus om vilket HERREN hade sagt: ”I Jerusalem vill jag fästa mitt namn.”


text:
<f>ⓩ</f> Han lät sin son gå genom eld, utövade teckentyderi och svartkonst och skaffade sig andebesvärjare och spåmän. Han gjorde mycket som var ont i HERRENS ögon så att han väckte hans vrede.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Den avgudabild av Asheran som han gjort ställde han in i det hus om vilket HERREN hade sagt till David och till hans son Salomo: ”I detta hus och i Jerusalem som jag har utvalt bland alla Israels stammar, vill jag fästa mitt namn för evig tid.


text:
Jag ska inte mer låta Israel vandra bort som flykting från det land jag har gett deras fäder, om de bara håller fast vid och följer allt jag befallt dem efter hela den lag som min tjänare Mose har gett dem.”


text:
Men folket lyssnade inte. Och Manasse förledde Israels barn, så att de gjorde mer ont än de folk som HERREN hade utrotat för dem.


text:
<f>ⓑ</f> ”Manasse, Juda kung, har begått dessa avskyvärda synder. Han har gjort mer ont än amoreerna före honom, och med sina eländiga avgudar har han fått också Juda att synda.


text:
<f>ⓒ</f> Därför säger HERREN, Israels Gud: Jag ska låta en sådan olycka drabba Jerusalem och Juda att det ska eka i båda öronen på var och en som får höra det.


text:
<f>ⓓ</f> Över Jerusalem ska jag sträcka ut det mätsnöre som jag använde på Samaria och det sänklod som jag använde på Ahabs släkt. Jag ska skölja Jerusalem rent, som när man sköljer ett fat och sedan vänder det upp och ner när man har sköljt det.


text:
Jag ska förkasta den rest som är kvar av min arvedel och ge dem i deras fienders hand. De ska bli ett rov och ett byte för alla sina fiender,


text:
därför att de har gjort det som är ont i mina ögon och väckt min vrede från den dag då deras fäder drog ut ur Egypten ända till denna dag.”


text:
<f>ⓔ</f> Dessutom spillde Manasse så mycket oskyldigt blod att det uppfyllde Jerusalem från den ena änden till den andra, detta förutom den synd som han förledde Juda med så att de gjorde det som var ont i HERRENS ögon.


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Manasse och om allt det han gjorde och om den synd han begick, det är skrivet i Juda kungars krönika.


text:
Manasse gick till vila hos sina fäder och blev begravd i trädgården till sitt hus, i Ussas trädgård. Hans son Amon blev kung efter honom.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Amon var tjugotvå år när han blev kung, och han regerade två år<f>[155]</f> i Jerusalem. Hans mor hette Meshullemet. Hon var dotter till Harus från Jotba.


text:
Amon vandrade i allt på samma väg som sin far och han tjänade och tillbad de eländiga avgudar som hans far hade tjänat.


text:
Men folket i landet dödade alla som hade sammansvurit sig mot kung Amon. Därefter gjorde folket i landet hans son Josia till kung efter honom.


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Amon och om vad han gjorde, det är skrivet i Juda kungars krönika.


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Josia var åtta år när han blev kung, och han regerade trettioett år<f>[156]</f> i Jerusalem. Hans mor hette Jedida och hon var dotter till Adaja från Boskat.


text:
<f>ⓘ</f> Han gjorde det som var rätt i HERRENS ögon och vandrade i allt på sin fader Davids väg och vek inte av vare sig åt höger eller åt vänster.


text:
<pb/>I sitt artonde regeringsår<f>[157]</f> sände kung Josia i väg skrivaren Shafan, son till Asalja, Mesullams son, till HERRENS hus och sade:


text:
<f>ⓙ</f> ”Gå upp till översteprästen Hilkia<f>[158]</f> och befall honom att göra i ordning de pengar som har kommit in till HERRENS hus och som vakterna vid ingången samlat in från folket.


text:
Han ska överlämna dem åt de män som tjänstgör som förvaltare vid HERRENS hus, och dessa ska ge dem åt de män som arbetar vid HERRENS hus för att rusta upp det som är förfallet på huset,


text:
nämligen åt snickarna, byggnadsarbetarna och murarna. Pengarna ska även användas till att köpa in trävirke och huggen sten för att rusta upp huset.


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Då sade översteprästen Hilkia till skrivaren Shafan: ”Jag har funnit lagboken<f>[159]</f> i HERRENS hus.” Hilkia gav boken åt Shafan och han läste den.


text:
Därefter gick sekreteraren Shafan in till kungen och lämnade sin redogörelse till honom. Han sade: ”Dina tjänare har tömt ut de pengar som fanns i templet och har överlämnat dem åt de män som tjänstgör som förvaltare vid HERRENS hus.”


text:
Skrivaren Shafan sade också till kungen: ”Prästen Hilkia har gett mig en bok.” Och Shafan läste den för kungen.


text:
Och kungen befallde prästen Hilkia och Ahikam, Shafans son, och Akbor, Mikajas son, och skrivaren Shafan och Asaja, kungens tjänare, och sade:


text:
<f>ⓛ</f> ”Gå och fråga HERREN för mig och för folket, för hela Juda, om det som står i denna bok som man nu har funnit. För HERRENS vrede är stor, och den är upptänd mot oss därför att våra fäder inte har lyssnat till vad som står i denna bok och inte har gjort allt som är föreskrivet oss.”


text:
<pb/>Då gick prästen Hilkia och Ahikam, Akbor, Shafan och Asaja till profetissan Hulda, hustru till Shallum, klädkammarvaktaren, som var son till Tikva, Harhas son. Hon bodde i Jerusalem, i Nya staden.<f>[160]</f> De talade med henne


text:
Så säger HERREN: Se, över denna plats och över dem som bor här ska jag låta olycka komma, alla de ord som står<f>[161]</f> i den bok som Juda kung har läst.


text:
De har övergett mig och tänt offereld åt andra gudar och väckt min vrede genom alla sina händers verk, och därför är min vrede upptänd mot denna plats och ska inte utsläckas.


text:
<pb/>Men till Juda kung, som har sänt er för att fråga HERREN, ska ni säga: Så säger HERREN, Israels Gud,


text:
om de ord som du har hört: Eftersom ditt hjärta blev mjukt och du ödmjukade dig inför HERREN när du hörde vad jag har talat mot denna plats och mot dem som bor här, nämligen att de ska bli ett föremål för häpnad och förbannelse, och eftersom du rev sönder dina kläder och grät inför mig, därför har jag också hört dig, säger HERREN.


text:
<f>ⓜ</f> Därför vill jag samla dig till dina fäder och du ska samlas till dem i din grav med frid. Dina ögon ska slippa se all den olycka som jag ska låta drabba denna plats.” Och de vände tillbaka till kungen med detta svar.


text:
<f>ⓞ</f> Och kungen gick upp i HERRENS hus. Alla Juda män och alla Jerusalems invånare följde honom, också prästerna och profeterna och allt folket, från den minste till den störste. Han läste upp<f>[162]</f> för dem allt som stod i förbundsboken som man hade funnit i HERRENS hus.


text:
<f>ⓟ</f> Och kungen trädde fram till pelaren och slöt inför HERRENS ansikte det förbundet att de skulle följa HERREN och hålla fast vid hans bud, vittnesbörd och stadgar av hela sitt hjärta och av hela sin själ, och upprätthålla detta förbunds ord som var skrivna i denna bok. Och allt folket ingick förbundet.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Därefter befallde kungen översteprästen Hilkia och prästerna under honom liksom dem som höll vakt vid ingången, att de ur HERRENS tempel skulle föra bort alla de föremål som var gjorda åt Baal och Asheran och åt himlens hela härskara. Och han brände dem utanför Jerusalem på Kidrons fält, men askan efter dem lät han föra till Betel.


text:
<f>ⓡ</f> Han avsatte också de avgudapräster som Juda kungar hade tillsatt för att tända offereld på offerhöjderna i Juda städer och runt omkring Jerusalem, liksom dem som tände offereld åt Baal, åt solen, åt månen, åt stjärnbilderna och åt himlens hela härskara.


text:
<f>ⓢ</f> Och han förde Asheran ut ur HERRENS hus till Kidrons dal utanför Jerusalem och brände den där. Han stötte sönder den till stoft och kastade stoftet på den allmänna begravningsplatsen.


text:
<f>ⓣ</f> Han rev dessutom ner husen för dem som utövade manlig tempelprostitution i HERRENS hus och där kvinnor vävde tyg till tält åt Asheran.


text:
<f>ⓤ</f> Han hämtade alla prästerna från Juda städer och orenade offerhöjderna där prästerna hade tänt offereld, från Geba<f>[163]</f> ända till Beer-Sheba<f>[164]</f>. Han bröt ner offerhöjderna vid portarna, de som fanns vid ingången till stadsfogden Josuas port och de som fanns till vänster när man gick in genom stadsporten.


text:
<pb/><f>ⓥ</f> Men offerhöjdsprästerna fick inte stiga upp till HERRENS altare i Jerusalem, utan de åt osyrat bröd bland sina bröder.


text:
<f>ⓦ</f> Josia orenade också Tofet<f>[165]</f> i Hinnoms barns dal för att ingen skulle låta sin son eller dotter gå genom eld till offer åt Molok.


text:
<f>ⓧ</f> Han tog bort de hästar som Juda kungar hade invigt åt solen och ställt upp så att man inte kunde gå in i HERRENS hus, vid hovmannen Netan-Meleks kammare i Parvarim. Solens vagnar<f>[166]</f> brände han upp.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Kungen bröt ner altarna på taket över Ahas övre sal som Juda kungar hade gjort, likaså de altaren som Manasse hade gjort på de båda förgårdarna till HERRENS hus. Sedan skyndade han bort därifrån och kastade stoftet av dem i Kidrons dal.


text:
<f>ⓩ</f> Han orenade offerhöjderna öster om Jerusalem och söder om Fördärvets berg<f>[167]</f>, som Israels kung Salomo hade byggt åt Astarte, sidoniernas vidrighet, åt Kemosh, Moabs vidrighet och åt Milkom, ammoniternas avskyvärda avgud.


text:
<f>ⓐ</f> Stoderna slog han sönder och asherapålarna högg han ner. Platsen där de hade stått fyllde han med människoben<f>[168]</f>.


text:
<pb/><f>ⓑ</f> Han bröt också ner altaret i Betel med dess offerhöjd. Det var den offerhöjd som Jerobeam, Nebats son, hade byggt upp, han som fick Israel att synda. Därefter brände han offerhöjden och stötte sönder den till stoft och brände dessutom Asheran.


text:
<f>ⓒ</f> När Josia såg sig om och fick se gravarna som fanns på berget, lät han hämta ut benen ur gravarna och brände dem på altaret och orenade det så, i enlighet med HERRENS ord genom gudsmannen<f>[169]</f> som sade att det skulle ske.


text:
<f>ⓓ</f> Kungen frågade: ”Vad är det för ett minnesmärke som jag ser där?” Folket i staden svarade: ”Där ligger gudsmannen begravd, han som kom från Juda och ropade mot altaret i Betel att det skulle ske som du nu har gjort.”


text:
<f>ⓔ</f> Då sade han: ”Låt honom vara. Ingen får röra hans ben.” Så lämnade man hans ben i fred och även benen av den profet som hade kommit dit från Samarien.


text:
<pb/>Josia avlägsnade också alla de offerhöjdshus i Samariens städer som Israels kungar hade byggt upp och som väckt HERRENS vrede. Han gjorde med dem precis på samma sätt som han hade gjort i Betel.


text:
<f>ⓕ</f> Alla offerhöjdspräster som fanns där avrättade han på altarna och brände människoben ovanpå dem. Därefter vände han tillbaka till Jerusalem.


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Kungen befallde allt folket: ”Fira påskhögtid<f>[170]</f> åt HERREN er Gud så som det är föreskrivet i denna förbundsbok.”


text:
En sådan påskhögtid hade nämligen inte firats sedan den tid då domarna dömde Israel, inte någon gång under hela den tid som kungar regerade i Israel och Juda.


text:
Det var först i kung Josias artonde regeringsår som en sådan påskhögtid firades åt HERREN i Jerusalem.


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Dessutom skaffade Josia bort andebesvärjarna och spåmännen, husgudarna<f>[171]</f> och avgudarna och allt det avskyvärda som man kunde se i Juda land och i Jerusalem. Han gjorde det för att upprätthålla de lagord som fanns skrivna i den bok som prästen Hilkia hade funnit i HERRENS hus.


text:
<f>ⓘ</f> Före Josia hade det inte funnits någon kung som var som han, ingen som så av hela sitt hjärta, hela sin själ och hela sin kraft hade vänt sig till HERREN i enlighet med hela Mose lag. Efter honom kom inte heller någon som var lik honom.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Ändå vände HERREN sig inte från sin stora vredes glöd. Hans vrede hade blivit upptänd mot Juda på grund av allt det som Manasse hade gjort och väckt hans vrede med.


text:
<f>ⓚ</f> HERREN sade: ”Också Juda ska jag driva bort från mitt ansikte, liksom jag har drivit bort Israel. Jag ska förkasta Jerusalem, denna stad som jag hade utvalt, och även det hus om vilket jag hade sagt: Mitt namn ska vara där.”


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Josia och om allt som han gjorde, det är skrivet i Juda kungars krönika.


text:
<f>ⓛ</f> Under hans tid drog farao Neko<f>[172]</f>, kungen av Egypten, upp mot Assyriens kung vid floden Eufrat. Då tågade kung Josia emot honom men blev dödad av honom vid Megiddo<f>[173]</f> under första sammandrabbningen.


text:
<f>ⓜ</f> Hans tjänare förde hans döda kropp i en vagn bort från Megiddo till Jerusalem och begravde honom i hans grav. <pb/>Men folket i landet tog Josias son Joahas och smorde honom och gjorde honom till kung efter hans far.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Joahas var tjugotre år när han blev kung, och han regerade tre månader<f>[174]</f> i Jerusalem. Hans mor hette Hamutal och hon var dotter till Jeremia från Libna.


text:
Farao Neko lät sätta honom i fängelse i Ribla<f>[175]</f> i Hamats land och gjorde så slut på hans regering i Jerusalem. Han pålade landet en skatt på hundra talenter silver och en talent guld<f>[176]</f>.


text:
<pb/>Och farao Neko gjorde Eljakim, Josias son, till kung i hans far Josias ställe och ändrade hans namn till Jojakim. Men han tog med sig Joahas, som på så sätt kom till Egypten och dog där.


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Jojakim gav silvret och guldet åt farao. Men han måste beskatta landet för att kunna få fram de pengar som farao gett befallning om. Allt eftersom var och en av folket i landet blev beskattad, drev man in silvret och guldet från dem för att sedan betala ut det till farao Neko.


text:
<pb/>Jojakim var tjugofem år när han blev kung, och han regerade elva år<f>[177]</f> i Jerusalem. Hans mor hette Sebida och hon var dotter till Pedaja från Ruma.


text:
<pb/><f>ⓟ</f> Under hans tid drog kung Nebukadnessar<f>[178]</f> av Babel upp och Jojakim blev hans tjänare i tre år. Men sedan gjorde han uppror<f>[179]</f> mot honom.


text:
<f>ⓠ</f> Då sände HERREN över honom kaldeernas,<f>[180]</f> arameernas, moabiternas och ammoniternas härar. Han sände dem över Juda för att förgöra det — i enlighet med det ord som HERREN hade talat genom sina tjänare profeterna<f>[181]</f>.


text:
<f>ⓡ</f> Ja, det var helt efter HERRENS ord som detta drabbade Juda så att han försköt dem från sitt ansikte för de synder Manasse hade begått, för allt som han hade gjort,


text:
<f>ⓢ</f> också för det oskyldiga blod som han hade spillt, för han hade uppfyllt Jerusalem med oskyldigt blod. Det ville HERREN inte förlåta.


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Jojakim och allt som han gjorde, det är skrivet i Juda kungars krönika.


text:
Därefter drog Egyptens kung inte mer ut ur sitt land, för Babels kung hade intagit allt som tillhörde Egyptens kung, från Egyptens bäckravin<f>[182]</f> ända till floden Eufrat.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Jojakin var arton år när han blev kung, och han regerade tre månader<f>[183]</f> i Jerusalem. Hans mor hette Nehushta och hon var dotter till Elnatan från Jerusalem.


text:
<pb/>Vid den tiden drog den babyloniske kungen Nebukadnessars tjänare upp mot Jerusalem och staden blev belägrad.


text:
Då gav sig Juda kung Jojakin åt kungen av Babel med sin mor och med sina tjänare, sina befälhavare och hovmän. Babels kung tog honom till fånga i sitt åttonde regeringsår.


text:
<f>ⓤ</f> Han förde bort därifrån alla skatter i HERRENS hus och skatterna i det kungliga palatset. Han bröt också loss beläggningen från alla guldföremål som Salomo, Israels kung, hade gjort för HERRENS tempel, detta i enlighet med vad HERREN hade sagt.


text:
<f>ⓥ</f> Hela Jerusalem, alla befälhavare och alla tappra stridsmän, alla hantverkare och smeder förde han bort i fångenskap<f>[184]</f>, tillsammans 10 000 män. Bara de fattigaste i landet lämnades kvar.


text:
<f>ⓦ</f> Han förde bort Jojakin till Babel. Dessutom förde han kungens mor, hans hustrur och hovmän tillsammans med de mäktiga i landet som fångar från Jerusalem till Babel.


text:
<f>ⓧ</f> Alla tappra och krigsdugliga stridsmän till ett antal av 7 000, liksom hantverkarna och smederna, tillsammans 1 000, fördes också av den babyloniske kungen i fångenskap till Babel.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Men Babels kung gjorde Jojakins farbror Mattanja till kung i hans ställe och ändrade hans namn till Sidkia.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Sidkia var tjugoett år när han blev kung och han regerade elva år<f>[185]</f> i Jerusalem. Hans mor hette Hamital och hon var dotter till Jeremia från Libna.


text:
Det var på grund av HERRENS vrede som detta hände med Jerusalem och Juda. Och till slut förkastade han dem från sitt ansikte.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Sidkia gjorde uppror mot Babels kung. På tionde dagen<f>[186]</f> i den tionde månaden av Sidkias nionde regeringsår kom den babyloniske kungen Nebukadnessar med hela sin här till Jerusalem och belägrade staden<f>[187]</f>. De byggde en belägringsmur runt omkring den.


text:
<f>ⓑ</f> Men på nionde dagen i månaden<f>[188]</f> var svälten så svår i staden att folket i landet inte hade något att äta.


text:
Staden stormades och allt krigsfolket flydde under natten genom porten mellan de båda murarna, den port som ledde till den kungliga trädgården, medan kaldeerna låg runt omkring staden. Kungen tog vägen mot Hedmarken.


text:
<pb/>Men kaldeernas här förföljde kungen och hann upp honom på Jerikos hedmarker, sedan hela hans här hade övergett honom och skingrats.


text:
<f>ⓒ</f> De grep Sidkia och förde honom till den babyloniske kungen i Ribla. Där uttalades domen över honom.


text:
De avrättade Sidkias barn inför hans ögon, och på Sidkia själv stack de ut ögonen. De fängslade honom med kopparkedjor och förde honom till Babel.


text:
<pb/>På sjunde dagen<f>[189]</f> i den femte månaden av Babels kung Nebukadnessars nittonde regeringsår kom den babyloniske kungens tjänare Nebusaradan, överste för livvakterna<f>[190]</f>, till Jerusalem.


text:
<f>ⓓ</f> Han brände ner HERRENS hus och det kungliga palatset. Alla hus i Jerusalem, alla de förnämas hus brände han i eld.


text:
Murarna runt Jerusalem bröts ner av hela den här av kaldeer som översten för livvakterna hade med sig.


text:
Resten av folket — de som var kvar i staden och överlöparna som gått över till Babels kung, liksom den övriga hopen — förde Nebusaradan, översten för livvakterna, bort i fångenskap.


text:
<f>ⓔ</f> Men av de fattigaste i landet lämnade översten för livvakterna kvar några att sköta vingårdarna och åkrarna.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Kopparpelarna i HERRENS hus, tvättställen och kopparhavet i HERRENS hus slog kaldeerna sönder och förde kopparn till Babel.


text:
Och askkärlen, skovlarna, knivarna, skålarna och alla kopparkärl som hade använts vid gudstjänsten tog de med sig.


text:
<f>ⓖ</f> Likaså tog översten för livvakterna fyrfaten och offerskålarna, allt som var av rent guld eller av rent silver.


text:
Vad gäller de två pelarna, havet och tvättställen som Salomo hade låtit göra till HERRENS hus, så kunde kopparn i alla dessa föremål inte vägas.


text:
<f>ⓗ</f> Arton alnar hög var den ena pelaren och ovanpå den var ett pelarhuvud av koppar. Pelarhuvudet var tre alnar högt och omgavs av ett nätverk av granatäpplen, alltsammans av koppar. Likadant var nätverket på den andra pelaren.


text:
<pb/>Översten för livvakterna tog översteprästen Seraja och Sefanja, prästen närmast under honom, likaså de tre som höll vakt vid ingången.


text:
Och från staden tog han hovmannen som var anförare för krigsfolket och fem av kungens närmaste män som påträffades i staden, likaså överbefälhavarens sekreterare som brukade skriva ut folket i landet till krigstjänst samt sextio andra män av landets folk som påträffades i staden.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Men över folket som blev kvar i Juda land, folket som Babels kung Nebukadnessar lämnade kvar, satte han Gedalja<f>[191]</f>, son till Ahikam, son till Shafan.


text:
När alla krigsbefälhavare tillsammans med sina män fick höra att Babels kung hade satt Gedalja över landet, kom de till Gedalja i Mispa<f>[192]</f>, nämligen Ismael, Netanjas son, Johanan, Kareas son, netofatiten Seraja, Tanhumets son, och Jaasanja<f>[193]</f>, maakatitens son, med sina män.


text:
Gedalja gav dem och deras män sin ed och sade till dem: ”Var inte rädda för kaldeernas tjänare. Stanna kvar i landet och tjäna Babels kung, så ska det gå er väl.”


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Men i sjunde månaden<f>[194]</f> kom Ismael, son till Netanja, son till Elishama av kunglig börd, med tio män. De slog ihjäl Gedalja och de judar och kaldeer som var hos honom i Mispa.


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Då bröt allt folket upp, från den minste till den störste, tillsammans med härförarna och begav sig till Egypten. De var nämligen rädda för kaldeerna.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Men i det trettiosjunde året<f>[195]</f> efter att Juda kung Jojakin hade förts bort i fångenskap, i tolfte månaden på tjugosjunde dagen i månaden, benådade Babels kung Evil-Merodak<f>[196]</f> — samma år han blev kung — Juda kung Jojakin och hämtade ut honom ur fängelset.


text:
Han talade vänligt med honom och gav honom främsta platsen bland kungarna som var hos honom i Babel.


text:
<pb/>Söner till Kush var Seba, Havila, Sabta, Raama och Sabteka. <pb/>Raamas söner var Saba och Dedan.


text:
<pb/>Åt Eber föddes två söner. Den ene hette Peleg, för under hans tid delades jorden upp. Hans bror hette Joktan.


text:
<f>ⓕ</f> Detta är deras släkttavla: <pb/>Nebajot, Ismaels förstfödde, dessutom Kedar, Adbeel och Mibsam,


text:
<pb/><f>ⓖ</f> De söner som Abrahams bihustru Ketura födde var Simran, Jokshan, Medan, Midjan, Jishbak och Shua. <pb/>Jokshans söner var Saba och Dedan.


text:
<t>Shobals söner var Aljan, Manahat och Ebal, Shefi och Onam.</t> <pb/>Sibons söner var Aja och Ana.


text:
<pb/>Dessa var de kungar som regerade i Edoms land innan det fanns någon kung i Israel: <pb/>Bela, Beors son, och hans stad hette Dinhaba.


text:
<pb/>När Husham dog blev Hadad, Bedads son, kung efter honom. Han slog midjaniterna på Moabs mark. Hans stad hette Avit.


text:
<pb/>När Baal-Hanan dog blev Hadad kung efter honom. Hans stad hette Pai och hans hustru hette Mehetabel, dotter till Matred, som var dotter till Me-Sahab.


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Juda söner var Er, Onan och Shela. Dessa tre föddes åt honom av Shuas dotter, kananeiskan. <pb/>Men Er, Judas förstfödde, var ond i HERRENS ögon. Därför dödade han honom.


text:
<f>ⓛ</f> Tamar,<f>[5]</f> hans sonhustru, födde åt Juda Peres och Sera, så att Judas söner var tillsammans fem.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Karmis<f>[6]</f> son var Akar<f>[7]</f>, som drog olycka över Israel när han trolöst stal det som hade vigts åt förintelse.


text:
<pb/><t><f>ⓞ</f> Ram blev far till Amminadab, och Amminadab blev far till Nahshon, furste för Juda barn.</t>


text:
<pb/><f>ⓟ</f> Ishai blev far till Eliab, som var hans förstfödde, Abinadab den andre, Shimea den tredje,


text:
<pb/><t><f>ⓠ</f> Deras systrar var Seruja och Abigail.</t> <t>Serujas söner var Abshaj, Joab och Asael, tillsammans tre.</t>


text:
<pb/>Kaleb, Hesrons son, fick barn med sin hustru Asuba och med Jeriot. Dessa var hennes söner: Jesher, Shobab och Ardon.


text:
<pb/>Därefter gick Hesron in till Makirs, Gileads fars, dotter. Henne tog han till hustru när han var sextio år gammal. Hon födde Segub åt honom.


text:
<f>ⓤ</f> Men geshureerna och arameerna tog ifrån dem Jairs byar samt Kenat med underlydande orter, sextio städer. Alla dessa var söner till Makir, Gileads far.


text:
<pb/>Sönerna till Jerameel, Hesrons förstfödde, var Ram, den förstfödde, dessutom Buna, Oren, Osem och Ahia.


text:
<pb/>Sheshan hade inga söner<f>[9]</f> utan endast döttrar. Sheshan hade en egyptisk tjänare som hette Jarha.


text:
<pb/>Kalebs, Jerameels brors, söner var Mesha, hans förstfödde som var far till Sif, och Mareshas, Hebrons fars, söner.<f>[10]</f>


text:
<f>ⓥ</f> Hon födde också Saaf, Madmannas far, Seva, Makbenas far och Gibeas far. Kalebs dotter var Aksa.


text:
<pb/>Kirjat-Jearims släkter var jeteriterna, putiterna, sumatiterna och misraiterna. Från dem utgick sorgatiterna och estaoliterna.


text:
<pb/>Salmas söner var Betlehem och netofatiterna, Atrot-Bet-Joab, liksom hälften av manahatiterna, sorgaiterna.


text:
<pb/><f>ⓧ</f> De skriftlärdas släkter, de som bodde i Jabes, var tiratiterna, simatiterna, sukatiterna. Dessa var de keniter som härstammade från Hammat, stamfar till Rekabs släkt.<f>[11]</f>


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Dessa var de söner som föddes åt David i Hebron: <pb/>Amnon, den förstfödde, <pb/><t>av Ahinoam från Jisreel,</t> <pb/>Daniel, den andre, <pb/><t>av Abigail från Karmel,</t>


text:
<t>Absalom, den tredje, son till Maaka, som var dotter till Talmaj, kungen i Geshur,</t> <pb/>Adonia, den fjärde, Haggits son,


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Dessa sex föddes åt honom i Hebron, där han regerade i sju år och sex månader. <pb/>I Jerusalem regerade han i trettiotre år.


text:
<f>ⓐ</f> Dessa söner föddes åt honom i Jerusalem: Shimea, Sobab, Natan och Salomo, tillsammans fyra, av Bat-Shua, Ammiels dotter<f>[12]</f>.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Salomos son var Rehabeam, <pb/>dennes son Abia, <pb/>dennes son Asa, <pb/>dennes son Joshafat,


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Josias söner var <pb/><t>Johanan, den förstfödde,</t> <pb/>Jojakim, den andre, <pb/>Sidkia, den tredje, <pb/>Shallum, den fjärde.


text:
<pb/>Pedajas<f>[15]</f> söner var Serubbabel och Shimei, <pb/>Serubbabels söner var Meshullam och Hananja, och deras syster var Shelomit<f>[16]</f>,


text:
<pb/>Hananjas söner var Pelatja och Jesaja, dessutom Refajas söner, Arnans söner, Obadjas söner och Shekanjas söner.


text:
<pb/>Shekanjas son var Shemaja. <pb/>Shemajas söner var Hattush<f>[17]</f>, Jigal, Baria, Nearja och Shafat, tillsammans sex.


text:
<pb/>Eljoenajs söner<f>[18]</f> var Hodavja, Eljashib, Pelaja, Ackub, Johanan, Delaja och Anani, tillsammans sju.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Reaja, Shobals son, blev far till Jahat och Jahat till Ahumaj och Lahad. Dessa var sorgatiternas släkter.


text:
<f>ⓚ</f> dessutom Penuel, Gedors far, och Eser, Hushas far. Dessa var söner till Hur, Efratas förstfödde, Betlehems far.


text:
<pb/>Men Jabes var mer ansedd än sina bröder. Hans mor gav honom namnet Jabes, ”för jag har fött honom med smärta<f>[19]</f>”, sade hon.


text:
Jabes ropade till Israels Gud och sade: ”O att du ville välsigna mig och utvidga mitt område och låta din hand vara med mig! O att du ville göra så att jag slipper olycka och smärta!” Och Gud lät det bli så som han bad.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Meonotaj blev far till Ofra och Seraja till Joab, far till hantverkardalens släkt, för de var hantverkare.


text:
<pb/>Esras son var Jeter, dessutom Mered, Efer och Jalon. Och hon<f>[20]</f> blev havande och födde Mirjam, Shammaj och Jishba, Eshtemoas far.


text:
Hans judiska hustru födde Jered, Gedors far, och Heber, Sokos far, och Jekutiel, Sanoas far. Men de andra var söner till Bitja, faraos dotter, som Mered hade tagit till hustru.


text:
<pb/><t>Simeons söner var Amnon och Rinna, Ben-Hanan och Tilon.</t> <t>Jishis söner var Sohet och Sohets son.</t>


text:
<pb/><f>ⓟ</f> Söner till Shela, Judas son, var Er, Lekas far, och Lada, Marehsas far, och de släkter som tillhörde linnearbetarnas hus, av Ashbeas hus,


text:
dessutom Jokim och männen i Koseba samt Joash och Saraf, som blev herrar över Moab, likaså Jasubi-Lehem. Men detta hör till en avlägsen tid.


text:
Dessa var krukmakarna och invånarna i Netaim och Gedera. De bodde där hos kungen och var i hans tjänst.


text:
<pb/>Shimei hade sexton söner och sex döttrar. Men hans bröder hade inte många barn. I sin helhet ökade inte deras släkt lika mycket som Juda barn.


text:
i Bet-Markabot, i Hasar-Susim, i Bet-Biri och i Shaarajim. Dessa var deras städer tills David blev kung.


text:
och alla deras byar som låg runt omkring dessa städer ända till Baal. Där bodde de. De hade sitt särskilda släktregister.


text:
De fann fett och gott bete, och landet hade utrymme nog. Och där var lugnt och stilla, för de som bodde där förut var hamiter.


text:
<pb/>Men dessa som här är uppskrivna med namn kom i Juda kung Hiskias tid<f>[21]</f> och förstörde deras tält och slog de meiniter som fanns där och utrotade dem så att de inte mer finns till. Sedan bosatte de sig i deras land, för där fanns bete för deras boskap.


text:
Av dem, av Simeons barn, begav sig femhundra man till Seirs bergsbygd. Och Pelatja, Nearja, Refaja och Ussiel, Jishis söner, stod i spetsen för dem.


text:
De slog de sista som var kvar av amalekiterna och hade kommit undan. Sedan bosatte de sig där och bor där än i dag.


text:
<pb/><f>ⓢ</f> Ruben var Israels förstfödde, för han föddes först. Men eftersom han vanhelgade sin fars bädd<f>[22]</f> gavs hans förstfödslorätt åt sönerna till Josef, Israels son, men inte så att Josef skulle tas upp i släktregistret som den förstfödde.


text:
<f>ⓣ</f> För även om Juda var den mäktigaste bland sina bröder och en av hans ättlingar blev furste, så blev förstfödslorätten ändå Josefs.


text:
<f>ⓥ</f> likaså dennes son Beera som Assyriens kung Tiglat-Pileser förde bort i fångenskap. Han var furste för rubeniterna.


text:
<pb/>Hans bröder var, när de efter sina släkter skrevs upp i släktregistret efter sin ättföljd: Jegiel, huvudmannen, Sakarja


text:
<f>ⓦ</f> och Bela, son till Asas, son till Shema, son till Joel. Han bodde i Aroer, och hans boplatser nådde ända till Nebo och Baal-Meon.


text:
Österut nådde hans boplatser ända fram till öknen som sträcker sig från floden Eufrat. De hade nämligen stora boskapshjordar i Gileads land.


text:
<pb/>Men på Sauls tid förde de krig mot hagariterna<f>[23]</f>, som föll för deras hand. Då bosatte de sig i deras tält utmed hela östra sidan av Gilead.


text:
Deras bröder var, efter sina familjer, Mikael, Meshullam, Sheba, Joraj, Jakan, Sia och Eber, tillsammans sju.


text:
Dessa var söner till Abihail, son till Huri, son till Jaroa, son till Gilead, son till Mikael, son till Jeshishaj, son till Jado, son till Bus.


text:
De bodde i Gilead i Bashan med underlydande orter, likaså på alla Sarons betesmarker, så långt de sträckte sig.


text:
<f>ⓨ</f> Alla dessa blev uppskrivna i släktregistret i Juda kung Jotams och Israels kung Jerobeams tid<f>[24]</f>.


text:
<pb/>Rubens barn och gaditerna och ena hälften av Manasse stam var tappra män som bar sköld och svärd och spände båge och var tränade för krig. De utgjorde 44 760 stridsberedda män.


text:
<f>ⓐ</f> De fick hjälp mot dem så att hagariterna och alla som var med dem gavs i deras hand. De ropade till Gud under striden och han bönhörde dem, eftersom de litade på honom.


text:
Som byte förde de bort deras boskapshjordar, 50 000 kameler, 250 000 får och 2 000 åsnor, likaså 100 000 människor.


text:
<f>ⓑ</f> Många hade blivit slagna, eftersom striden var från Gud. Sedan bosatte de sig i deras land och bodde där ända till fångenskapen.


text:
<pb/>Halva Manasse stams barn bodde också där i landet, från Bashan ända till Baal-Hermon och Senir och Hermons berg, och de var talrika.


text:
Dessa var huvudmän för sina familjer: Efer, Jishi, Eliel, Asriel, Jeremia, Hodavja och Jadiel, tappra stridsmän, berömda män och huvudmän för sina familjer.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Men de var otrogna mot sina fäders Gud. I sin trolöshet höll de sig till de gudar som dyrkades av folken i landet, de folk som Gud hade utrotat inför dem.


text:
<pb/><f>ⓓ</f> Då uppväckte Israels Gud den assyriske kungen Puls<f>[25]</f> ande, det vill säga den assyriske kungen Tiglat-Pilesers ande. Han förde folket bort i fångenskap, såväl rubeniterna och gaditerna som ena hälften av Manasse stam. Han förde dem till Hala, Habor, Hara och Gozans ström<f>[26]</f>, där de är än i dag.


text:
<t><f>ⓕ</f> Amrams barn var Aron, Mose och Mirjam.</t> <t>Arons söner var Nadab och Abihu, Eleasar och Itamar.</t>


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Johanan blev far till Asarja, han som var präst i templet som Salomo byggde i Jerusalem.


text:
<f>ⓙ</f> Josadak gick med i fångenskap när HERREN förde bort Juda och Jerusalem genom Nebukadnessar.


text:
<pb/>Detta var de män som David utsåg att ansvara för sången i HERRENS hus, sedan arken hade fått en viloplats.


text:
De gjorde tjänst inför uppenbarelsetältets tabernakel som sångare till dess att Salomo byggde HERRENS hus i Jerusalem. De stod och förrättade sin tjänst, som det var föreskrivet för dem.


text:
Dessa var de män som tjänstgjorde och deras söner: <pb/>Av kehatiternas barn: <pb/>Heman,<f>[30]</f> sångaren, <pb/>son till Joel, son till Samuel,


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Dessutom hans bror Asaf, som hade sin plats på hans högra sida: <pb/>Asaf, son till Berekja, <pb/>son till Shimea,


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Deras bröder, Meraris barn, stod på den vänstra sidan: <pb/>Etan, son till Kishi, son till Abdi, <pb/>son till Malluk,


text:
<pb/><f>ⓢ</f> Deras bröder, de övriga leviterna, hade avdelats till allt slags tjänstgöring vid tabernaklet, Guds hus.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Aron och hans söner förrättade offer på brännofferaltaret och på rökelsealtaret och utförde allt arbete i det allra heligaste och bringade försoning för Israel, precis som Guds tjänare Mose hade befallt.


text:
<pb/>Dessa var Arons söner: <pb/><t>hans son Eleasar, dennes son Pinehas,</t> <t>dennes son Abishua,</t>


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Dessa var deras boningsorter, efter deras tältläger inom deras område: Åt Arons söner av kehatiternas släkt — eftersom lotten föll på dem —


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Åt Arons söner gav man alltså fristäderna Hebron och Libna med betesmarker, dessutom Jattir och Eshtemoa med betesmarker,


text:
och ur Benjamins stam Geba med betesmarker, Alemet med betesmarker och Anatot med betesmarker, så att deras städer tillsammans utgjorde tretton städer<f>[31]</f> efter deras släkter.


text:
<f>ⓧ</f> Kehats övriga barn fick ur en stamsläkt, nämligen den stamhalva som utgjorde ena hälften av Manasse stam, tio städer genom lottkastning.


text:
<pb/>Men Gershons barn fick efter sina släkter ur Isaskars stam, ur Ashers stam, ur Naftali stam och ur Manasse stam i Bashan tretton städer.


text:
Meraris barn fick efter sina släkter ur Rubens stam, ur Gads stam och ur Sebulons stam genom lottkastning tolv städer.


text:
Genom lottkastning gav de åt dem ur Juda barns stam, ur Simeons barns stam och ur Benjamins barns stam dessa städer, som de gav namn.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Några bland Kehats barns släkter fick följande städer ur Efraims stam som sitt område:


text:
<pb/><t>Man gav dem fristäderna</t> <t>Shekem med betesmarker i Efraims bergsbygd,</t> <t>Gezer med betesmarker,</t>


text:
<t>och ur ena hälften av Manasse stam</t> <t>Aner med betesmarker</t> <t>och Bilam med betesmarker.</t> <pb/>Detta tillföll Kehats övriga barns släkt.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Gershons barn fick ur den släkt som utgjorde ena hälften av Manasse stam <pb/><t>Golan i Bashan med betesmarker</t> <t>och Ashtarot med betesmarker,</t>


text:
<t>och ur Naftali stam</t> <t>Kedesh i Galileen med betesmarker,</t> <t>Hammon med betesmarker</t> <t>och Kirjatajim med betesmarker.</t>


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Meraris övriga barn fick ur Sebulons stam <pb/><t>Rimmono med betesmarker</t> <t>och Tabor med betesmarker,</t>


text:
<pb/>och på andra sidan Jordan mitt emot Jeriko, öster om Jordan, ur Rubens stam <pb/><t>Beser i öknen med betesmarker,</t> <t>Jahas med betesmarker,</t>


text:
<pb/>Tolas söner var Ussi, Refaja, Jeriel, Jamaj, Jibsam och Samuel, huvudmän för sina familjer. De var ättlingar av Tola, tappra stridsmän, uppskrivna efter sin ättföljd. Under Davids tid var deras antal 22 600.


text:
<pb/>Ussis son var Jisraja, och Jisrajas söner var Mikael, Obadja och Joel samt Jishia, tillsammans fem, allesammans huvudmän.


text:
Med dem följde stridsberedda förband, 36 000 man efter sin ättföljd och sina familjer, för de hade många hustrur och barn.


text:
<pb/>Deras bröder i alla Isaskars släkter var tappra stridsmän. De som var uppskrivna i deras släktregister utgjorde tillsammans 87 000.


text:
<pb/>Belas söner var Esbon, Ussi, Ussiel, Jerimot och Iri, tillsammans fem, huvudmän för sina familjer, tappra stridsmän. De som var upptecknade i deras släktregister utgjorde 22 034.


text:
<pb/>Bekers söner var Semira, Joash, Elieser, Eljoenaj, Omri, Jeremot, Abia, Anatot och Alemet. <pb/>Alla dessa var Bekers söner.


text:
De som var uppskrivna i deras släktregister efter sin ättföljd, efter huvudmännen för sina familjer, tappra stridsmän, utgjorde 20 200.


text:
<pb/>Jediaels son var Bilhan. Bilhans söner var Jeush, Benjamin, Ehud, Kenaana, Setan, Tarshish och Ahishahar.


text:
Alla dessa var Jediaels söner, uppskrivna efter huvudmännen för sina familjer, tappra stridsmän, 17 200 stridsberedda krigsmän.


text:
<pb/>Manasses söner var Asriel, som hans arameiska bihustru födde åt honom. Hon födde också Makir, Gileads far.


text:
<f>ⓕ</f> Makir tog till hustru en syster till Huppim och Shuppim som hette Maaka. Hans andre son hette Selofhad. Selofhad hade endast döttrar.<f>[33]</f>


text:
<pb/>Maaka, Makirs hustru, födde en son och gav honom namnet Peresh. Hans bror hette Sheresh. Hans söner var Ulam och Rekem.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Efraims söner var Shutela, dennes son Bered, dennes son Tahat, dennes son Eleda, dennes son Tahat,


text:
dennes son Sabad och dennes son Shutela samt Eser och Eled. Män från Gat som var födda i landet dödade dem, för de hade dragit ner för att ta deras boskapshjordar.


text:
Han gick in till sin hustru, och hon blev havande och födde en son. Honom gav han namnet Beria, därför att det hade hänt under en olyckstid<f>[34]</f> för hans hus.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Deras besittning och deras boningsorter var Betel med underlydande orter, österut Naaran och västerut Gezer med underlydande orter, och dessutom Shekem med underlydande orter ända till Aja med omgivande orter.


text:
<pb/><f>ⓜ</f> Men Manasses barn ägde Bet-Shan med underlydande orter, Taanak med underlydande orter, Megiddo med underlydande orter och Dor med underlydande orter. <pb/>Här bodde Josefs, Israels sons, barn.


text:
<pb/>Alla dessa var Ashers söner, huvudmän för sina familjer, utvalda tappra stridsmän, huvudmän bland furstarna. De som var uppskrivna i deras släktregister som dugliga till krigstjänst utgjorde ett antal av 26 000 man.


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Benjamin blev far till Bela, sin förstfödde, Ashbel, den andre, och Ahara, den tredje,


text:
<pb/>Dessa var Ehuds söner, och de var familjehuvudmän för dem som bodde i Geba och som blev bortförda till Manahat,


text:
<pb/>Shaharajim fick barn i Moabs land, sedan han hade skilt sig från sina hustrur Hushim och Baara.


text:
<pb/><f>ⓟ</f> Elpaals söner var Eber, Misham och Shemed<f>[35]</f>. Han var den som byggde Ono och Lod med underlydande orter.


text:
Men Miklot blev far till Shima. Dessa bodde också tillsammans med sina bröder i Jerusalem, mitt emot sina bröder.


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Ner blev far till Kish, Kish blev far till Saul och Saul till Jonatan, Malki-Shua, Abinadab och Eshbaal<f>[36]</f>.


text:
<pb/>Asel hade sex söner, och de hette Asrikam, Bokeru, Ismael, Shearja, Obadja och Hanan. Alla dessa var Asels söner.


text:
<pb/>Ulams söner var tappra stridsmän, som var skickliga i att spänna båge. De hade många söner och sonsöner, 150 till antalet. Alla dessa var av Benjamins barn.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Hela Israel blev upptecknat i släktregister, och de finns uppskrivna i boken om Israels kungar. <pb/>Juda fördes bort för sin otrohets skull i fångenskap till Babel.


text:
De första som bosatte sig inom sina arvsbesittningar och i sina städer var israeliter, präster, leviter och tempeltjänare.


text:
<pb/><f>ⓤ</f> I Jerusalem bodde en del av Juda barn, av Benjamins barn och av Efraims och Manasse barn, nämligen:


text:
<pb/>Utaj, son till Ammihud, son till Omri, son till Imri, son till Bani, av Peres, Judas sons, barn,


text:
dessutom Jibneja, Jerohams son, och Ela, son till Ussi, son till Mikri, och Meshullam, son till Shefatja, son till Reguel, son till Jibneja,


text:
liksom deras bröder efter deras ättföljd, 956 till antalet. Alla dessa män var huvudmän för familjer, var och en för sin familj.


text:
dessutom Asarja, son till Hilkia,<f>[38]</f> son till Meshullam, son till Sadok, son till Merajot, son till Ahitub, fursten i Guds hus,


text:
dessutom Adaja, son till Jeroham, son till Pashur, son till Malkia, dessutom Maasaj, son till Adiel, son till Jasera, son till Meshullam, son till Meshillemit<f>[39]</f>, son till Immer,


text:
liksom deras bröder, huvudmän för sina familjer. De var 1 760 män och mycket kunniga i de sysslor som hörde till tjänstgöringen i Guds hus.


text:
dessutom Bakbackar, Heresh och Galal, liksom Mattanja, son till Mika, son till Sikri, son till Asaf,


text:
dessutom Obadja, son till Shemaja, son till Galal, son till Jedutun, liksom Berekja, son till Asa, son till Elkana, som bodde i netofatiternas byar.


text:
<pb/>Men Shallum, son till Kore, son till Ebjasaf, son till Kora, hade tillsammans med sina bröder i sin fars familj koraiterna till uppgift att hålla vakt vid tältets trösklar. Deras fäder hade nämligen hållit vakt vid ingången till HERRENS läger.


text:
<pb/><f>ⓧ</f> Alla de som var utvalda till dörrvakter vid trösklarna var 212 till antalet. De blev upptecknade i släktregistret i sina byar. David och siaren Samuel hade tillsatt dem att tjäna på heder och tro.


text:
På heder och tro var dessa fyra, som var leviter, förmän för dörrvakterna. De hade dessutom ansvar för kamrarna och förvaringsrummen i Guds hus.


text:
Natten tillbringade de runt omkring Guds hus, för det var deras uppgift att hålla vakt, och de skulle öppna dörrarna varje morgon.


text:
<pb/>Några av dem hade ansvar för de kärl som användes vid tjänstgöringen. De räknade dem och bar in dem och räknade dem igen innan de bar ut dem.


text:
Några av dem var förordnade att ha ansvar för de andra kärlen, för alla andra kärl i helgedomen, liksom för det fina mjölet, vinet, oljan och rökelsen och de väldoftande kryddorna.


text:
<pb/>Mattitja, en av leviterna, koraiten Shallums förstfödde, hade på heder och tro ansvar för bakningen av offerbröden.


text:
<f>ⓩ</f> Några av deras bröder, kehatiternas söner, hade ansvar för skådebröden och skulle förbereda dem för varje sabbat.


text:
<pb/>Men de andra, nämligen sångarna, huvudmän för levitiska familjer, uppehöll sig i kamrarna och var befriade från all annan tjänstgöring, eftersom de var upptagna av sin tjänstgöring dag och natt.


text:
<pb/>Dessa var huvudmännen för de levitiska familjerna, huvudmän efter sin ättföljd. De bodde i Jerusalem.


text:
Och Miklot blev far till Shimam. De bodde också tillsammans med sina bröder i Jerusalem, mitt emot sina bröder.


text:
<pb/><f>ⓑ</f> Ner blev far till Kish, Kish till Saul, och Saul till Jonatan, Malki-Shua, Abinadab och Eshbaal.


text:
Ahas<f>[40]</f> blev far till Jara, Jara till Alemet, Asmavet och Simri, och Simri blev far till Mosa.


text:
<pb/>Asel hade sex söner, och de hette Asrikam, Bokeru, Ismael, Shearja, Obadja och Hanan. Dessa var Asels söner.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Filisteerna stred mot Israel, och Israels män flydde för dem och föll slagna på berget Gilboa<f>[41]</f>.


text:
<pb/>Filisteerna ansatte Saul och hans söner hårt, och de dödade Sauls söner Jonatan, Abinadab och Malki-Shua.


text:
<f>ⓓ</f> Han sade till sin väpnare: ”Dra ditt svärd och genomborra mig, så att inte de oomskurna kommer och skymfar mig.” Men hans väpnare ville inte, för han var mycket rädd. Då tog Saul själv svärdet och kastade sig över det.


text:
När alla israeliterna i dalen såg att deras här hade flytt och att Saul och hans söner var döda, övergav de sina städer och flydde. Sedan kom filisteerna och bosatte sig i dem.


text:
<pb/>Dagen därpå kom filisteerna för att plundra de slagna, och fann då Saul och hans söner där de låg fallna på berget Gilboa.


text:
De plundrade honom och tog med sig hans huvud och hans vapen och sände omkring dem i filisteernas land och berättade den goda nyheten för sina avgudar och för folket.


text:
<f>ⓔ</f> bröt alla vapenföra män upp och tog Sauls och hans söners döda kroppar och förde dem till Jabesh. De begravde deras ben under terebinten i Jabesh och fastade sedan i sju dagar.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Sådan blev Sauls död, därför att han hade varit trolös mot HERREN. Han hade inte hållit HERRENS ord, och dessutom rådfrågat en andebesvärjerska<f>[44]</f> för att få svar.


text:
Han hade inte sökt svar hos HERREN. Därför dödade HERREN honom och flyttade över kungadömet till David, Ishais son.


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Hela Israel samlades till David i Hebron och sade: ”Vi är ditt eget kött och blod.<f>[45]</f>


text:
<f>ⓗ</f> Redan för länge sedan, när Saul fortfarande var kung, var det du som var ledare och anförare för Israel. Och HERREN din Gud har sagt till dig: Du ska vara herde för mitt folk Israel, du ska vara en furste över mitt folk Israel.”


text:
<f>ⓘ</f> När alla de äldste i Israel kom till kungen i Hebron, slöt David ett förbund med dem i Hebron inför HERREN. Sedan smorde de David till kung över Israel, enligt HERRENS ord genom Samuel.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> David begav sig med hela Israel till Jerusalem, det vill säga Jebus, där jebusiterna bodde.


text:
Invånarna i Jebus sade till David: ”Här kommer du inte in!” Men David intog Sions borg,<f>[46]</f> som nu är Davids stad.


text:
David sade: ”Den som först slår jebusiterna, han ska bli överbefälhavare och överste.” Joab, Serujas son, kom upp först, och han blev överbefälhavare.


text:
Han byggde staden runt om den, från Millo och vidare runt omkring, och Joab återställde resten av staden.


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Dessa är de främsta bland Davids hjältar, som starkt stödde honom i hans rike tillsammans med hela Israel, så att man gjorde honom till kung över Israel enligt HERRENS ord.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Detta är förteckningen på Davids hjältar: Jashobeam<f>[47]</f>, son till en hakmonit, den främste bland kämparna, som svängde sitt spjut över trehundra slagna på en gång.


text:
<f>ⓜ</f> Efter honom kom ahoaiten Eleasar, son till Dodo. Han var en av de tre hjältarna<f>[48]</f>.


text:
Han var med David vid Pas-Dammim när filisteerna hade samlats där till strid. Där fanns en åker, full med korn, och folket flydde för filisteerna.


text:
Då ställde de sig mitt på åkern och försvarade den och slog filisteerna, och HERREN lät dem vinna en stor seger.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Tre av de trettio främsta männen gick ner över klippan till David vid Adullams grotta, medan en avdelning filisteer hade slagit läger i Refaimdalen.


text:
David sade längtansfullt: ”Tänk om någon kunde ge mig lite vatten från brunnen vid Betlehems stadsport!”


text:
Då bröt de tre sig igenom filisteernas linjer, hämtade vatten ur brunnen vid Betlehems stadsport och tog med det och bar det till David. Men David ville inte dricka det, utan hällde ut det som ett dryckesoffer åt HERREN.


text:
Han sade: ”Aldrig inför min Gud att jag skulle göra detta! Skulle jag dricka dessa mäns blod? De har ju vågat sina liv, de har burit hit det med fara för sina liv.” Och han ville inte dricka det. <pb/>Sådana bragder hade de tre hjältarna utfört.


text:
<pb/>Abshaj, Joabs bror, var den främste av tre andra. Han svängde en gång sitt spjut över trehundra slagna. Han hade ett stort namn bland de tre.


text:
Han var dubbelt så mycket ansedd som någon annan i detta tretal, och han var deras befälhavare. Men upp till de tre första nådde han inte.


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Dessutom Benaja,<f>[49]</f> son till Jojada från Kabseel, som var en tapper man och gjorde många stordåd. Han slog ner de två arielerna<f>[50]</f> i Moab, och det var han som en snövädersdag steg ner och slog ihjäl lejonet i brunnen.


text:
<f>ⓟ</f> Han slog också ner egyptiern, en reslig man som var fem alnar lång.<f>[51]</f> Fastän egyptiern i handen hade ett spjut som liknade en vävbom, gick han emot honom beväpnad med bara sin stav. Han ryckte spjutet ur egyptierns hand och dödade honom med hans eget spjut.


text:
Sådana bragder hade Benaja, Jojadas son, utfört, och han hade ett stort namn bland de tre hjältarna.


text:
Han var mer ansedd än någon av de trettio, men upp till de tre första nådde han inte. David satte honom till ledare för sin livvakt.


text:
<pb/><t><f>ⓠ</f> De tappra hjältarna var:</t> <t>Asael, Joabs bror,</t> <t>Elhanan, Dodos son, från Betlehem,</t>


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Dessa var de som kom till David i Siklag<f>[52]</f> medan han gömde sig för Saul, Kishs son. De hörde till de hjältar som hjälpte honom under kriget.


text:
<f>ⓥ</f> De var beväpnade med båge och skickliga i att slunga stenar och skjuta pilar från bågen både med höger och vänster hand. <pb/>Av Sauls stamfränder benjaminiterna kom följande:


text:
<pb/><t>Ahieser, den främste,</t> <t>och Joash, gibeatiten Hashemaas söner,</t> <t>Jesuel och Pelet, Asmavets söner,</t> <t>Beraka, anatotiten Jehu,</t>


text:
<t>och gibeoniten Jishmaja,</t> <t>en av de trettio hjältarna och ledare för de trettio,</t> <t>Jeremia, Jahasiel, Johanan,</t> <t>gederatiten Josabad,</t>


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Av gaditerna gick några över till David i bergfästet i öknen, tappra män, krigsmän, skickliga att strida, rustade med sköld och spjut. Deras ansikten var som lejons och de var snabba som gaseller på bergen:


text:
<pb/>Dessa var av Gads barn och hörde till de främsta i hären. Den minste av dem var ensam så god som hundra, och den störste så god som tusen.


text:
<f>ⓧ</f> Det var de som i första månaden<f>[53]</f> gick över Jordan när den svämmade över alla sina bräddar och jagade bort alla som bodde i dalarna, åt öster och åt väster.


text:
<f>ⓨ</f> Då gick David ut emot dem och sade till dem: ”Om ni kommer till mig med fredliga avsikter och vill hjälpa mig, så är jag beredd att förena mig med er. Men kommer ni för att förråda mig till mina fiender fastän mina händer är fria från våld, då ska våra fäders Gud se det och straffa det.”


text:
<f>ⓩ</f> Men Anden kom över Amasaj, den främste bland de trettio, och han sade: <pb/><t>”Dina är vi, David,</t> <t>och med dig står vi, du Ishais son.</t> <t>Frid, frid vare med dig,</t> <t>och frid vare med dem</t> <t>som hjälper dig,</t> <t>för din Gud hjälper dig!”</t> <pb/>David tog emot dem och gjorde dem till befälhavare i sin krigarskara.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Från Manasse gick några över till David, när han drog ut med filisteerna i kriget mot Saul. Men David och hans män fick inte hjälpa filisteerna, för filisteernas furstar hade rådslag och skickade sedan bort honom och sade: ”Det kostar oss våra huvuden om han går över till sin herre Saul!”


text:
<pb/>När han gav sig i väg till Siklag, gick dessa från Manasse över till honom: Adna, Josabad, Jediael, Mikael, Josabad, Elihu och Silletaj, huvudmän för de ätter som hörde till Manasse.


text:
<f>ⓑ</f> De hjälpte David mot rövarbanden, för de var alla tappra stridsmän och blev ledare i hären.


text:
Dag efter dag kom allt fler till David för att hjälpa honom, tills han hade en här stor som Guds här.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Detta är antalet av det beväpnade krigsfolk som kom till David i Hebron för att efter HERRENS befallning flytta Sauls kungamakt över till honom:


text:
<pb/><f>ⓔ</f> av Benjamins söner, Sauls stamfränder, 3 000 — vid den tiden höll nämligen de flesta av dem fortfarande troget fast vid Sauls hus —


text:
<pb/>av Isaskars söner kom män som förstod tidens tecken och insåg vad Israel borde göra, 200 befälhavare samt alla deras stamfränder under deras befäl,


text:
<pb/>av Sebulon stridsberedda män som var rustade till strid med alla slags vapen, 50 000 som ställde upp helhjärtat,


text:
<pb/>och från andra sidan Jordan, av rubeniterna, gaditerna och andra hälften av Manasse stam, 120 000, rustade till strid med alla slags vapen.


text:
<pb/>Alla dessa krigsmän kom till Hebron, beredda till strid, fast beslutna att göra David till kung över hela Israel. Hela det övriga Israel var också enigt i att göra David till kung.


text:
De som bodde närmast dem, ända upp till Isaskar, Sebulon och Naftali, förde också till dem på åsnor, kameler, mulåsnor och oxar livsmedel i mängd till föda: mjöl, fikonkakor och russinkakor, vin och olja, kor och får. Det rådde glädje i Israel.


text:
Sedan sade David till hela Israels församling: ”Om ni samtycker och om det är från HERREN vår Gud, låt oss då sända bud åt alla håll till våra övriga bröder över hela Israels land och dessutom till prästerna och leviterna i deras städer med betesmarker, att de ska samlas hos oss.


text:
<pb/><f>ⓖ</f> David samlade då hela Israel, från Shihor i Egypten ända dit där vägen går till Hamat, för att hämta Guds ark från Kirjat-Jearim.<f>[54]</f>


text:
<f>ⓗ</f> David drog med hela Israel upp till Baala, till Kirjat-Jearim som tillhör Juda, för att därifrån föra upp HERREN Guds ark, hans som tronar på keruberna<f>[55]</f> och efter vilken den hade sitt namn.


text:
<f>ⓘ</f> De satte Guds ark på en ny vagn och förde bort den från Abinadabs hus. Det var Ussa och Ajo som körde vagnen.


text:
David och hela Israel dansade inför Guds ansikte av all kraft till sånger och harpor, lyror, tamburiner, cymbaler och trumpeter.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Men när de kom till Kidons tröskplats räckte Ussa ut sin hand för att ta tag i arken, eftersom oxarna snavade.


text:
<f>ⓚ</f> Då upptändes HERRENS vrede mot Ussa, och han slog honom för att han räckt ut sin hand mot arken, så att han föll ner död där inför Gud.


text:
<f>ⓛ</f> Men David blev upprörd därför att HERREN hade brutit ner<f>[56]</f> Ussa. Han kallade den platsen Peres-Ussa, som den heter än i dag.


text:
<pb/>David greps den dagen av sådan fruktan för Gud att han sade: ”Hur skulle jag våga föra Guds ark till mig?”


text:
Därför flyttade inte David in arken till sig i Davids stad, utan tog den avsides till gatiten<f>[57]</f> Obed-Edoms<f>[58]</f> hus.


text:
Och Guds ark blev kvar i Obed-Edoms hus och hans familj i tre månader. Och HERREN välsignade Obed-Edoms hus och allt han ägde.


text:
<pb/><f>ⓜ</f> Hiram,<f>[59]</f> kungen i Tyrus, skickade sändebud till David med cederträ, murare och timmermän för att bygga ett hus åt honom.<f>[60]</f>


text:
David förstod att HERREN hade befäst honom som kung över Israel, för han hade låtit hans rike bli upphöjt för sitt folk Israels skull.


text:
<pb/>David tog sig ännu fler hustrur i Jerusalem, och David blev far till ännu fler söner och döttrar.


text:
<pb/><f>ⓞ</f> När filisteerna hörde att David hade blivit smord till kung över hela Israel, drog de alla upp för att söka efter David. När David hörde det drog han ut mot dem.


text:
David frågade då Gud: ”Ska jag dra upp mot filisteerna? Kommer du då ge dem i min hand?” HERREN svarade honom: ”Dra upp. Jag ska ge dem i din hand.”


text:
<f>ⓟ</f> De drog upp till Baal-Perasim, och där besegrade David dem. David sade: ”Gud bröt ner<f>[62]</f> mina fiender genom min hand som en flodvåg.” Därav fick platsen namnet Baal-Perasim.


text:
När David frågade Gud på nytt, svarade Gud honom: ”Du ska inte dra dit upp efter dem. Gå runt dem och anfall dem från det håll där bakaträden står.


text:
Så snart du hör ljudet av steg i bakaträdens<f>[63]</f> toppar ska du dra ut till strid, för då har Gud dragit ut framför dig för att slå filisteernas här.”


text:
David gjorde som Gud hade befallt honom. De slog filisteernas här och förföljde dem från Gibeon ända till Gezer.<f>[64]</f>


text:
<f>ⓢ</f> Och ryktet om David gick ut i alla länder, och HERREN lät fruktan för honom komma över alla folk.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> David byggde sig hus i Davids stad. Han gjorde också i ordning en plats åt Guds ark och slog upp ett tält åt den,


text:
<f>ⓤ</f> och han sade: ”Inga andra än leviterna ska bära Guds ark, för dem har HERREN utvalt att bära Guds ark och tjäna honom för evigt.”


text:
<f>ⓥ</f> David samlade hela Israel till Jerusalem för att hämta upp HERRENS ark till den plats som han hade gjort i ordning åt den.


text:
<pb/><f>ⓦ</f> David kallade till sig prästerna Sadok och Ebjatar samt leviterna Uriel, Asaja, Joel, Shemaja, Eliel och Amminadab


text:
<f>ⓧ</f> och han sade till dem: ”Ni är huvudmän för leviternas familjer. Helga er tillsammans med era bröder och hämta sedan HERRENS, Israels Guds, ark upp till den plats som jag har gjort i ordning åt den.


text:
<f>ⓨ</f> Eftersom ni inte var med förra gången, bröt HERREN vår Gud ner en av oss. Vi sökte ju inte honom på rätt sätt.”


text:
<f>ⓩ</f> Och som Mose hade befallt i enlighet med HERRENS ord bar nu leviterna Guds ark med stänger som vilade på deras axlar.


text:
<pb/>David sade till ledarna bland leviterna att de skulle utse sina bröder sångarna till tjänstgöring med musikinstrument, lyror, harpor och cymbaler, som de skulle låta ljuda medan de höjde glädjesången.


text:
<f>ⓐ</f> Leviterna utsåg då Heman, Joels son, och av hans bröder Asaf, Berekjas son, och av deras bröder, Meraris barn, Etan, Kushajas son,


text:
och tillsammans med dem deras bröder av andra ordningen, Sakarja, Ben, Jaasiel, Shemiramot, Jehiel, Unni, Eliab, Benaja, Maaseja, Mattitja, Elifalehu, Mikneja, Obed-Edom och Jegiel, dörrvakterna.


text:
<pb/>Sångarna Heman<f>[65]</f>, Asaf<f>[66]</f> och Etan<f>[67]</f> skulle låta kopparcymbaler ljuda.


text:
<f>ⓑ</f> Sakarja, Asiel, Shemiramot, Jehiel, Unni, Eliab, Maaseja och Benaja skulle spela på lyror till <e>alamót</e>.


text:
<f>ⓒ</f> Mattitja, Elifalehu, Mikneja, Obed-Edom, Jegiel och Asasja skulle leda sången med harpor till <e>sheminít</e><f>[68]</f>.


text:
<pb/>Kenanja, leviternas ledare när de bar, skulle undervisa i att bära eftersom han var kunnig i det.


text:
Shebanja, Joshafat, Netanel, Amasaj, Sakarja, Benaja och Elieser, prästerna, skulle blåsa i trumpeter framför Guds ark, och Obed-Edom och Jehia skulle vara dörrvakter vid arken.


text:
<pb/><f>ⓓ</f> Så gick David och de äldste i Israel och de högsta befälhavarna i väg för att hämta upp HERRENS förbundsark från Obed-Edoms hus under jubel.


text:
David var klädd i en kåpa av fint linne. Det var också alla leviterna som bar arken, liksom sångarna och Kenanja som ledde sångarna när de bar. Dessutom hade David en linne-efod<f>[69]</f>.


text:
Hela Israel hämtade upp HERRENS förbundsark under jubel och basuners ljud. Man blåste i trumpeter och lät cymbaler klinga och lyror och harpor ljuda.


text:
<pb/>När HERRENS förbundsark kom till Davids stad såg Sauls dotter Mikal ut genom fönstret, och när hon såg kung David hoppa och dansa fick hon förakt för honom i sitt hjärta.


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Sedan de fört in Guds ark ställde de den i tältet som David hade rest åt den, och offrade därefter brännoffer och gemenskapsoffer inför Guds ansikte.


text:
<f>ⓕ</f> När David hade offrat brännoffer och gemenskapsoffer, välsignade han folket i HERRENS namn.


text:
Och till var och en i Israel, både man och kvinna, gav han en brödkaka, en dadelkaka och en druvkaka.<f>[70]</f>


text:
<pb/>Han utsåg några leviter till att tjänstgöra inför HERRENS ark och prisa, tacka och lova HERREN, Israels Gud:


text:
Asaf som ledare, efter honom Sakarja och dessutom Jegiel, Shemiramot, Jehiel, Mattitja, Eliab, Benaja, Obed-Edom och Jegiel med lyror och harpor. Asaf skulle slå på cymbaler.


text:
<pb/>Det var den dagen som David först bestämde att man genom Asaf och hans bröder skulle tacka HERREN på detta sätt<f>[71]</f>:


text:
<pb/><t><f>ⓖ</f> Tacka HERREN, åkalla hans namn,</t> <t>gör hans gärningar kända</t> <t>bland folken!</t>


text:
<t>Majestät och härlighet</t> <t>är inför hans ansikte,</t> <t>makt och glädje i hans boning. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓡ</f> Tillbe HERREN i helig skrud,</t> <t>bäva inför honom, hela jorden!</t> <t>Världen står fast och vacklar inte. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Himlen ska glädjas</t> <t>och jorden fröjda sig,</t> <t>bland hednafolken ska man säga:</t> <t>HERREN är kung!</t>


text:
<t><f>ⓣ</f> Havet ska brusa</t> <t>med allt som fyller det,</t> <t>marken ska glädja sig</t> <t>med allt som den bär,</t>


text:
<t>skogens alla träd</t> <t>ska ropa av fröjd inför HERREN,</t> <t>för han kommer för att döma jorden. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓥ</f> Och säg: Fräls oss,</t> <t>du vår frälsnings Gud,</t> <t>och samla oss och rädda oss</t> <t>från hednafolken,</t> <t>så att vi får prisa ditt heliga namn</t> <t>och ha vår ära i att prisa dig.</t>


text:
<t><f>ⓦ</f> Lovad är HERREN, Israels Gud,</t> <t>från evighet till evighet!</t> <pb/>Och allt folket sade: ”Amen!” och prisade HERREN.


text:
<pb/>David lät Asaf och hans bröder bli kvar där inför HERRENS förbundsark att ständigt göra tjänst inför arken enligt föreskrifterna för varje dag.


text:
Obed-Edom och deras bröder var sextioåtta till antalet. Obed-Edom, Jedutuns son, och Hosa gjorde han till dörrvakter.


text:
<pb/><f>ⓧ</f> David lät också prästen Sadok och hans bröder prästerna bli kvar inför HERRENS tabernakel på offerhöjden i Gibeon,


text:
<f>ⓨ</f> för att ständigt offra brännoffer åt HERREN på brännofferaltaret, morgon och kväll, och göra allt som var skrivet i den lag som HERREN hade gett Israel.


text:
Och hos dem var Heman och Jedutun och de andra utvalda som nämnts vid namn. De skulle tacka HERREN, för hans nåd är evig.


text:
Hos dessa, nämligen Heman och Jedutun, förvarades trumpeter och cymbaler åt dem som skulle spela, liksom andra musikinstrument som hörde till gudstjänsten. Jedutuns söner gjorde han till dörrvakter.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Sedan gick allt folket hem, var och en till sitt. Men David vände om för att hälsa sitt husfolk.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> När David satt i sitt hus, sade han till profeten Natan:<f>[72]</f> ”Här bor jag i ett hus av cederträ, medan HERRENS förbundsark står i ett tält.”


text:
”Gå och säg till min tjänare David: Så säger HERREN: Det är inte du som ska bygga det hus där jag ska bo.


text:
Jag har inte bott i något hus från den dag då jag förde Israel hit upp ända till i dag, utan jag har flyttat från tält till tält, från tabernakel till tabernakel.


text:
Har jag någonsin, medan jag flyttat omkring med hela Israel, talat och sagt så till någon av Israels domare som jag satt till herde för mitt folk: Varför har ni inte byggt mig ett hus av cederträ?


text:
<pb/><f>ⓑ</f> Nu ska du säga så till min tjänare David: Så säger HERREN Sebaot: Jag hämtade dig från betesmarken och fåren för att bli furste över mitt folk Israel.


text:
Jag har varit med dig på alla dina vägar och utrotat alla dina fiender framför dig, och jag ska göra dig ett namn likt de största namnen på jorden.


text:
Jag ska bereda en plats åt mitt folk Israel och plantera dem så att de får bo kvar där utan att oroas mer. Onda människor ska inte längre förtrycka dem som förr,


text:
under tiden då jag satte domare över mitt folk Israel. Jag ska kuva alla dina fiender. <pb/>Och jag förkunnar för dig att HERREN ska bygga ett hus<f>[73]</f> åt dig.


text:
<f>ⓒ</f> När din tid är ute och du går till dina fäder ska jag efter dig upphöja en avkomling<f>[74]</f>, en av dina söner. Jag ska befästa hans kungarike.


text:
<f>ⓔ</f> Jag ska vara hans far, och han ska vara min son. Min nåd ska inte vika från honom så som jag lät den vika från den som var före dig.<f>[75]</f>


text:
<f>ⓕ</f> Jag ska befästa honom i mitt hus och i mitt rike för evigt, och hans tron ska stå fast för evigt.”


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Då gick kung David in och satte sig ner inför HERRENS ansikte och sade: ”Vem är jag, HERRE Gud, och vad är mitt hus eftersom du har fört mig ända hit?


text:
Och ändå var detta för lite i dina ögon, o Gud. Du har också talat om din tjänares hus långt fram i tiden. Ja, du har sett till mig som om jag var en upphöjd man, HERRE Gud.


text:
HERRE, för din tjänares skull och efter ditt hjärta har du gjort allt detta stora och förkunnat alla dessa stora ting.


text:
<f>ⓗ</f> HERRE, ingen är som du, och ingen Gud finns utom dig, efter allt vi har hört med våra öron.


text:
<f>ⓘ</f> Och var på jorden finns ett hednafolk som ditt folk Israel, som Gud gick för att återlösa som sitt eget folk, för att göra dig ett stort och fruktat namn när du fördrev hednafolken för ditt folk som du återlöst från Egypten?


text:
<pb/>Och nu, HERRE, låt det ord du har talat om din tjänare och om hans hus stå fast för evigt. Gör som du har sagt.


text:
Då ska ditt namn stå fast och vara stort till evig tid, så att man ska säga: HERREN Sebaot, Israels Gud, är Gud över Israel. Så ska din tjänare Davids hus bestå inför dig.


text:
För du, min Gud, har uppenbarat för din tjänare att du ska bygga honom ett hus. Därför har din tjänare fått frimodighet att be inför dig.


text:
<f>ⓙ</f> Må det nu behaga dig att välsigna din tjänares hus, så att det blir kvar inför dig för evigt. För vad du, HERRE, välsignar, det är välsignat för evigt.”


text:
<pb/><f>ⓚ</f> En tid härefter slog David filisteerna och kuvade dem, och han tog Gat med underlydande orter från filisteerna.


text:
<pb/>David slog också Hadadezer,<f>[76]</f> kungen i Soba vid Hamat, när han hade dragit bort för att befästa sitt välde vid floden<f>[77]</f> Eufrat.


text:
<f>ⓜ</f> David tog ifrån honom 1 000 vagnar och tog till fånga 7 000 ryttare och 20 000 man fotfolk. Han lät skära av hälsenorna på alla vagnshästarna utom på hundra hästar som han skonade.


text:
<pb/>När arameerna från Damaskus kom för att hjälpa Sobas kung Hadadezer, slog David 22 000 man av dem.


text:
David placerade trupper bland arameerna i Damaskus, och arameerna blev Davids tjänare och betalade skatt till honom. Och HERREN gav seger åt David var han än drog fram.


text:
<f>ⓝ</f> Från Hadadezers städer Tibhat och Kun tog David koppar i mycket stor mängd. Av den gjorde sedan Salomo kopparhavet, pelarna och kopparkärlen.


text:
<pb/><f>ⓞ</f> När Tou, kungen i Hamat,<f>[79]</f> hörde att David hade slagit Sobas kung Hadadezers hela här,


text:
sände han sin son Hadoram till kung David för att hälsa honom och hylla honom för att han hade gått i strid med Hadadezer och besegrat honom. Hadadezer hade nämligen legat i krig med Tou. Han hade med sig alla slags kärl av guld, silver och koppar.


text:
Även dessa helgade kung David åt HERREN, liksom han hade gjort med det silver och guld han hade fört med sig hem från alla andra folk: från edomiterna, moabiterna, ammoniterna, filisteerna och amalekiterna.


text:
<f>ⓠ</f> placerade han trupper i Edom, och alla edomiter blev Davids tjänare. Så gav HERREN seger åt David var han än drog fram.


text:
<f>ⓡ</f> Joab, Serujas son, hade befälet över krigshären, och Joshafat, Ahiluds son, var kansler.<f>[81]</f>


text:
Sadok, Ahitubs son, och Ahimelek<f>[82]</f>, Ebjatars son, var präster, och Shavsha var statssekreterare.<f>[83]</f>


text:
<f>ⓢ</f> Benaja, Jojadas son, hade befälet över kereteerna<f>[84]</f> och peleteerna. Och Davids söner var de främsta vid kungens sida.


text:
Då sade David: ”Jag vill visa godhet mot Hanun, Nahashs son, eftersom hans far visade mig godhet.” Och David skickade sändebud för att trösta honom i sorgen efter hans far. <pb/>När Davids tjänare kom till ammoniternas land, till Hanun<f>[85]</f> för att trösta honom,


text:
sade ammoniternas furstar till Hanun: ”Tror du att David sänder tröstare till dig för att visa att han hedrar din far? Nej, det är för att utforska och fördärva och spionera i landet som hans tjänare har kommit till dig.”


text:
Hanun grep då Davids tjänare och rakade dem<f>[86]</f> och skar av deras kläder på mitten, ända uppe vid sätet, och skickade så i väg dem.


text:
Och man kom och berättade för David om männen. Han sände då några för att möta dem, eftersom männen var djupt förnedrade. Kungen lät säga: ”Stanna i Jeriko tills ert skägg har vuxit ut. Kom sedan tillbaka.”


text:
<pb/>När ammoniterna insåg att de hade gjort sig förhatliga för David, sände Hanun och ammoniterna 1 000 talenter silver<f>[87]</f> för att leja vagnar och ryttare från Aram-Naharajim, från Aram-Maaka och från Soba<f>[88]</f>.


text:
De lejde 32 000 vagnar samt hjälp av kungen i Maaka med hans folk. Dessa kom och slog läger framför Medeba. Ammoniterna kom också från sina städer för att strida.


text:
<f>ⓤ</f> Och ammoniterna drog ut och ställde upp sig till strid vid stadsporten, medan kungarna som hade kommit dit gick i ställning för sig själva på fältet.


text:
Han sade: ”Om arameerna blir för starka för mig ska du komma till min hjälp, och om ammoniterna blir för starka för dig ska jag hjälpa dig.


text:
<f>ⓥ</f> Var modig! Låt oss strida tappert för vårt folk och för vår Guds städer. HERREN ska göra vad han finner bäst.”


text:
<pb/>När ammoniterna såg att arameerna tog till flykten, flydde också de för hans bror Abishaj och gick in i staden. Och Joab kom till Jerusalem.


text:
<pb/>Då arameerna såg att de hade blivit slagna av Israel, sände de bud efter de arameer som bodde på andra sidan floden. De ryckte ut anförda av Shofak, Hadadezers befälhavare.


text:
När David fick veta det samlade han hela Israel och gick över Jordan, och när han kom fram till dem gick han i ställning mot dem. David ställde upp sig i slagordning mot arameerna, och de gick i strid med honom.


text:
Men arameerna flydde för Israel, och David dödade av arameerna manskapet på 7 000 vagnar samt 40 000 man fotfolk. Befälhavaren Shofak dödade han också.


text:
När Hadadezers tjänare såg att de hade blivit besegrade av israeliterna, slöt de fred med David och blev hans tjänare. Efter detta ville arameerna inte längre hjälpa ammoniterna.


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Nästa år, vid tiden då kungar drar ut i fält,<f>[89]</f> tågade Joab ut med krigshären och härjade i ammoniternas land och kom till Rabba<f>[90]</f> och belägrade det, medan David stannade kvar i Jerusalem.<f>[91]</f> Joab intog Rabba och förstörde det.


text:
<f>ⓧ</f> David tog kronan från huvudet på deras kung.<f>[92]</f> Den visade sig väga en talent<f>[93]</f> guld och var smyckad med en ädelsten, och man satte den på Davids huvud. Och bytet som han förde ut ur staden var mycket stort.


text:
Folket därinne förde han ut och satte dem i arbete med sågar, järnhackor och yxor. Så gjorde David med ammoniternas alla städer. Sedan vände David med allt folket tillbaka till Jerusalem.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Därefter uppstod en strid med filisteerna vid Gezer. Hushatiten Sibbekaj slog ner Sippaj, en av rafaeernas<f>[94]</f> ättlingar. På så sätt blev de kuvade.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Än en gång blev det strid med filisteerna. Elhanan, Jairs son, slog då ner Lachmi, gatiten Goliats bror, som hade ett spjut med ett skaft som liknade en vävbom.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Sedan blev det återigen en strid vid Gat. Där var en reslig man som hade sex fingrar och sex tår, tillsammans tjugofyra. Han var också en ättling till rafaeerna.


text:
Då sade David till Joab och till folkets befälhavare: ”Gå och räkna Israel från Beer-Sheba till Dan, och ge mig besked så att jag får veta hur många de är.”


text:
Joab svarade: ”Må HERREN föröka sitt folk hundrafalt! Min herre och kung, är de inte alla min herres tjänare? Varför begär då min herre sådant? Varför dra skuld över Israel genom detta?”


text:
<pb/>Men kungens ord stod fast mot Joab, och Joab gav sig i väg och reste omkring i hela Israel och kom sedan tillbaka till Jerusalem.


text:
Joab meddelade David resultatet av folkräkningen: I Israel fanns tillsammans 1 100 000 män som kunde dra svärd, och i Juda fanns 470 000 män som kunde dra svärd.


text:
<f>ⓓ</f> Men Levi och Benjamin hade han inte räknat tillsammans med de andra, för Joab fann kungens befallning avskyvärd.


text:
<f>ⓔ</f> Då sade David till Gud: ”Jag har syndat svårt genom det jag har gjort. Men förlåt nu din tjänares missgärning, för jag har handlat mycket dåraktigt.”


text:
Välj vilket du vill ha: antingen svält i tre år eller förödelse i tre månader genom dina motståndare utan att du kan komma undan dina fienders svärd, eller HERRENS svärd med pest i landet under tre dagar då HERRENS ängel sprider fördärv inom hela Israels område. Bestäm nu vilket svar jag ska ge honom som har sänt mig.”


text:
<f>ⓕ</f> David svarade Gad: ”Jag är i stor vånda. Men låt mig falla i HERRENS hand, för hans barmhärtighet är mycket stor. I människors hand vill jag inte falla.”


text:
<f>ⓖ</f> Gud sände en ängel mot Jerusalem för att ödelägga det. Men när ängeln höll på med ödeläggelsen såg HERREN det och ångrade det onda, och han sade till ängeln, Fördärvaren: ”Det är nog. Dra tillbaka din hand.” HERRENS ängel stod då vid jebusiten Ornans<f>[97]</f> tröskplats.<f>[98]</f>


text:
<pb/>David lyfte blicken och fick se HERRENS ängel stå mellan jorden och himlen med draget svärd i sin hand, utsträckt över Jerusalem. Då föll han och de äldste, klädda i säcktyg, ner på sina ansikten.


text:
Och David sade till Gud: ”Var det inte jag som befallde att folket skulle räknas? Det är jag som har syndat och gjort det som är ont. Men dessa, min hjord, vad har de gjort? HERRE min Gud, låt din hand vända sig mot mig och min fars hus, men inte mot ditt folk så att de plågas.”


text:
<pb/><f>ⓗ</f> HERRENS ängel befallde Gad att säga till David att gå och resa ett altare åt HERREN på jebusiten Ornans tröskplats.


text:
När Ornan vände sig om, såg han ängeln. Hans fyra söner som var med honom gömde sig. Ornan höll på att tröska vete


text:
när David kom till honom. Han såg upp och fick syn på David, och han kom ut från tröskplatsen och föll ner till marken på sitt ansikte för David.


text:
<pb/>David sade till Ornan: ”Ge mig den plats där du tröskar din säd, så att jag kan bygga ett altare åt HERREN där. Ge mig den mot full betalning så att plågan upphör bland folket.”


text:
Då sade Ornan till David: ”Ta den, och min herre kungen får göra vad han finner för gott. Se, jag ger dig boskapen till brännoffer och tröskvagnarna till ved och vetet till matoffer. Alltihop ger jag dig.”


text:
<pb/>Men kung David svarade Ornan: ”Nej, jag vill köpa det mot full betalning. Jag vill inte bära fram det som är ditt åt HERREN och offra brännoffer som jag har fått gratis.”


text:
<f>ⓘ</f> Där byggde David ett altare åt HERREN och offrade brännoffer och gemenskapsoffer. Han ropade till HERREN, och han svarade honom med eld från himlen på brännofferaltaret.


text:
När David i den stunden såg att HERREN hade bönhört honom på jebusiten Ornans tröskplats, frambar han där sitt offer.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> HERRENS tabernakel, som Mose hade låtit göra i öknen, stod vid den tiden tillsammans med brännofferaltaret på offerhöjden i Gibeon.


text:
<f>ⓚ</f> Men David vågade inte komma inför Guds ansikte för att söka honom. Så rädd var han för HERRENS ängels svärd.


text:
<f>ⓛ</f> Och David befallde att man skulle samla de främlingar som fanns i Israels land. Han tillsatte stenhuggare som skulle hugga ut stenar för att bygga Guds hus.


text:
David skaffade järn i mängd till spikar för dörrarna i portarna och till märlor, samt koppar i sådan mängd att den inte kunde vägas


text:
och cederbjälkar i oräkneligt antal, för sidonierna och tyrierna kom med cederträ i mängd till David.


text:
<f>ⓜ</f> Han tänkte nämligen: ”Min son Salomo är ung och vek, och huset som ska byggas åt HERREN måste göras mycket stort så att det blir berömt och prisat i alla länder. Därför ska jag göra förberedelser<f>[100]</f> för det.” Så gjorde David en stor mängd förberedelser före sin död.


text:
<pb/>Han kallade till sig sin son Salomo och befallde honom att bygga ett hus åt HERREN, Israels Gud.


text:
<f>ⓝ</f> David sade till sin son Salomo: ”Jag hade själv tänkt att bygga ett hus åt HERREN min Guds namn.


text:
<f>ⓞ</f> Men HERRENS ord kom till mig. Han sade: Du har spillt mycket blod<f>[101]</f> och fört många krig. Du ska inte bygga ett hus åt mitt namn, för du har spillt mycket blod på jorden inför mina ögon.


text:
Men se, en son ska födas åt dig. Han ska bli en fridsam man, och jag ska låta honom få fred med alla sina fiender runt omkring. Salomo ska han heta, och jag ska ge Israel frid<f>[102]</f> i hans dagar.


text:
<f>ⓟ</f> Han ska bygga ett hus åt mitt namn. Han ska vara min son och jag ska vara hans far. Och jag ska befästa hans kungatron över Israel för evig tid.


text:
<pb/>Må nu Herren vara med dig, min son. Må du ha framgång och bygga HERREN din Guds hus som han har lovat dig.


text:
<f>ⓠ</f> Må HERREN bara ge dig klokhet och förstånd när han sätter dig till härskare över Israel, så att du håller fast vid HERREN din Guds undervisning.


text:
<f>ⓡ</f> Då ska du ha framgång, om du noggrant följer de stadgar och föreskrifter som HERREN befallde Mose att lägga på Israel. Var stark och frimodig, var inte rädd eller modlös.


text:
<pb/><f>ⓢ</f> Se, trots mina svårigheter har jag skaffat hundratusen talenter guld och tusen gånger tusen talenter<f>[103]</f> silver till HERRENS hus och dessutom mer koppar och järn än som kan vägas, så mycket är det. Trävirke och sten har jag också förberett, och mer kan du själv skaffa fram.


text:
Du har också arbetare i mängd, hantverkare, stenhuggare och timmermän, och dessutom allt slags folk som är kunnigt i alla slags arbeten.


text:
Guldet, silvret, kopparn och järnet går inte att räkna. Sätt igång och gå till verket, och må HERREN vara med dig!”


text:
<f>ⓣ</f> ”HERREN er Gud är ju med er och har låtit er få ro på alla sidor. Han har gett landets invånare i min hand, och landet är lagt under HERREN och hans folk.


text:
Så vänd nu ert hjärta och er själ till att söka HERREN er Gud. Sätt igång och bygg HERREN Guds helgedom, så att man kan föra in HERRENS förbundsark och de föremål som helgats åt Gud i det hus som ska byggas åt HERRENS namn.”


text:
<pb/><f>ⓤ</f> När David blev gammal och mätt på att leva, gjorde han sin son Salomo till kung<f>[104]</f> över Israel.


text:
<f>ⓥ</f> ”Av dessa”, sade han, ”ska 24 000 leda arbetet vid HERRENS hus och 6 000 vara förmän och domare,


text:
<f>ⓦ</f> 4 000 ska vara dörrvakter och 4 000 ska lovsjunga HERREN till de instrument som jag låtit göra för lovsången.”


text:
Shimeis söner var Shelomit, Hasiel och Haran, tillsammans tre. Dessa var huvudmän för Ladans familjer.


text:
Jahat var huvudmannen, och Sisa var den andre. Men Jeush och Beria hade inte många söner. Därför fick de utgöra endast en familj, en ordning.


text:
<f>ⓑ</f> Amrams söner var Aron och Mose. Aron blev tillsammans med sina söner för evigt avskild och helgad till det allra heligaste, till att för evigt tända rökelse inför HERREN och tjäna och välsigna i hans namn för evigt.


text:
Eliesers son var Rehabja, huvudmannen. Elieser hade inga andra söner men Rehabjas söner var mycket talrika.


text:
<f>ⓓ</f> Hebrons söner var Jeria, huvudmannen, den andre Amarja, den tredje Jahasiel, och den fjärde Jekameam.


text:
<f>ⓔ</f> När Eleasar dog lämnade han inga söner efter sig utan endast döttrar. Söner till Kish, deras kusiner, tog dem till hustrur.


text:
<pb/>Dessa var Levi barn efter deras familjer, huvudmännen för familjerna, de som mönstrades. Varje namn räknades särskilt och varje person för sig, de som kunde utföra sysslor vid tjänstgöringen i HERRENS hus, nämligen de som var tjugo år eller äldre.


text:
<pb/><f>ⓖ</f> David sade: ”HERREN, Israels Gud, har låtit sitt folk komma till ro, och han har nu sin boning i Jerusalem till evig tid.


text:
Därför behöver inte leviterna längre bära tabernaklet och alla redskap till tjänstgöringen i HERRENS hus.”


text:
<pb/>Enligt berättelsen om Davids sista tid räknades nämligen av Levi barn de som var tjugo år eller äldre.


text:
Deras uppgift var att stå till förfogande för Arons söner vid tjänstgöringen i HERRENS hus. De skulle ta hand om förgårdarna och kamrarna och reningen av allt heligt och sysslorna vid tjänstgöringen i Guds hus,


text:
<f>ⓗ</f> vare sig det gällde skådebröden, det fina mjölet till matoffret, de osyrade tunnkakorna, plåtarna, det hopknådade mjölet eller alla rymdmått och längdmått.


text:
De skulle hjälpa till vid alla brännoffer åt HERREN på sabbaten, vid nymånaderna och vid högtiderna, så många som det var bestämt och som det var föreskrivet för dem, alltid inför HERRENS ansikte.


text:
<f>ⓘ</f> De skulle ta ansvar för uppenbarelsetältet och det heliga och sina bröder, Arons söner, i tjänsten vid HERRENS hus.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Arons söner hade följande av-delningar: Arons söner var Nadab och Abihu, Eleasar och Itamar.


text:
<f>ⓚ</f> Men Nadab och Abihu dog<f>[105]</f> före sin far, och de hade inga söner. Så blev bara Eleasar och Itamar präster.


text:
<f>ⓛ</f> David tillsammans med Sadok, av Eleasars söner, och Ahimelek, av Itamars söner, indelade dem i grupper enligt den ordning de skulle tjänstgöra i.


text:
Då Eleasars söner visade sig ha fler huvudmän än Itamars söner, indelade man dem så att Eleasars söner fick sexton huvudmän för sina familjer och Itamars söner åtta huvudmän för sina familjer.


text:
Man indelade dem genom lottkastning, de förra liksom de senare, eftersom helgedomens ledare och Guds ledare var både av Eleasars söner och Itamars söner.


text:
Shemaja, Netanels son, skrivaren, av Levi stam, antecknade dem i närvaro av kungen, ledarna, prästen Sadok och Ahimelek, Ebjatars son, och i närvaro av huvudmännen för prästerna och leviternas familjer. Lotterna drogs växelvis för Eleasars och för Itamars familjer.


text:
<pb/>Detta blev den ordning, i vilken de skulle tjänstgöra, när de gick in i HERRENS hus, som det var föreskrivet för dem genom deras fader Aron efter den befallning HERREN, Israels Gud, hade gett honom.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Benajiterna var Jeria, Amarja den andre, Jahasiel den tredje, och Jekameam den fjärde.


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Dessa kastade också lott, liksom deras bröder, Arons söner, i närvaro av kung David, Sadok, Ahimelek och huvudmännen för prästernas och leviternas familjer, huvudmännen för familjerna liksom deras yngsta bröder.


text:
<pb/>David och befälhavarna avskilde Asafs, Hemans och Jedutuns söner till att tjänstgöra som profeter med harpor, lyror och cymbaler. Detta är förteckningen på dem, de män som fick utföra denna tjänst:


text:
Av Asafs söner: Sackur, Josef, Netanja och Asarela, Asafs söner, under ledning av Asaf som profeterade på kungens uppdrag.


text:
<pb/>Av Jedutun: Jedutuns söner Gedalja, Seri, Jesaja, Shimei<f>[106]</f>, Hashabja och Mattitja, sex till antalet, med harpor, under ledning av sin fader Jedutun som profeterade med tacksägelsesånger och lovsånger till HERREN.


text:
<pb/>Av Heman: Hemans söner Buckia, Mattanja, Ussiel, Shebuel och Jerimot, Hananja, Hanani, Eliata, Giddalti och Romamti-Eser, Joshbekasha, Malloti, Hotir, Mahasiot.


text:
Alla dessa var söner till Heman, som var kungens siare, enligt det löfte Gud hade gett att han skulle upphöja hans horn. Därför gav Gud Heman fjorton söner och tre döttrar.


text:
<pb/>Alla dessa stod var och en under sin fars ledning vid sången i HERRENS hus till cymbaler, lyror och harpor vid tjänsten i Guds hus. De stod under kungens, Asafs, Jedutuns och Hemans ledning.


text:
<pb/>Antalet av dem och deras bröder som undervisats i att sjunga till HERRENS ära, alla kunniga i det, utgjorde 288.


text:
<pb/><f>ⓟ</f> De kastade lott om tjänstgöringen, den minste såväl som den störste, den kunnige såväl som lärjungen.


text:
<pb/>Den första lotten kom ut för Asaf och föll på Josef. <pb/>Den andre blev Gedalja, han själv med sina bröder och söner, tillsammans tolv,


text:
<pb/><f>ⓠ</f> När det gäller dörrvakternas avdelningar hörde Meshelemja, Kores son, av Asafs barn till koraiterna.


text:
Meshelemja hade söner: Sakarja var den förstfödde, Jediael den andre, Sebadja den tredje, Jatniel den fjärde,


text:
<pb/>Obed-Edom hade söner: Shemaja var den förstfödde, Josabad den andre, Joa den tredje, Sakar den fjärde,


text:
Netanel den femte, Ammiel den sjätte, Isaskar den sjunde, Peulletaj den åttonde. Gud hade välsignat honom.


text:
<pb/>Åt hans son Shemaja föddes också söner som blev ledare inom sin familj, för de var dugliga män.


text:
<pb/>Alla dessa hörde till Obed-Edoms ättlingar, de själva och deras söner och bröder, dugliga och kraftfulla män i tjänsten, tillsammans sextiotvå ättlingar till Obed-Edom.


text:
<pb/>Hosa av Meraris barn hade söner: Shimri var huvudmannen. Han var inte förstfödd, men hans far insatte honom till huvudman.


text:
Hilkia var den andre, Tebalja den tredje, Sakarja den fjärde. Hosas söner och bröder var tillsammans tretton.


text:
<pb/>I dessa avdelningar av dörrvakterna var det huvudmännens ansvar att tillsammans med sina bröder göra tjänst i HERRENS hus.


text:
Lotten för öster föll då på Shelemja. För hans son Sakarja, som var en klok rådgivare, kastade man lott, och för honom föll lotten ut för norr.


text:
För Shuppim och för Hosa blev det lotten för platsen västerut, vid Salleketporten där vägen höjer sig uppåt, det ena vaktstället invid det andra.


text:
Österut stod sex leviter, norrut fyra för varje dag, söderut fyra för varje dag och vid förrådshuset två åt gången.


text:
<pb/>Av leviterna hade Ahia ansvar för skatterna i Guds hus och över förråden av det som helgats åt HERREN.


text:
<f>ⓤ</f> Ladans barn, nämligen gershoniternas barn av Ladans släkt, huvudmännen för gershoniten Ladans familj, jehieliterna,


text:
det vill säga jehieliternas söner, Setam och hans bror Joel, hade ansvar för skatterna i HERRENS hus.


text:
<f>ⓦ</f> Hans bröder av Eliesers släkt var dennes son Rehabja, dennes son Jesaja, dennes son Joram, dennes son Sikri och dennes son Shelomit.


text:
Denne Shelomit och hans bröder hade ansvar för alla förråd av det som helgats åt HERREN av kung David, av huvudmännen för familjerna, av överbefäl och underbefäl.


text:
<f>ⓨ</f> Och likaså allt som siaren Samuel och Saul, son till Kish och Abner, Ners son, och Joab, Serujas son, hade helgat. Var och en som helgade något lämnade det i Shelomits och hans bröders vård.


text:
<pb/>Av jishariterna togs Kenanja och hans söner till de världsliga sysslorna i Israel, till att vara förmän och domare.


text:
<pb/>Av hebroniterna togs Hashabja och hans bröder, 1 700 dugliga män, till ämbetsförvaltningen i Israel på andra sidan Jordan, på västra sidan, till alla slags sysslor åt HERREN och till kungens tjänst.


text:
För hebroniterna var Jeria huvudman, för hebroniterna efter deras ättföljd och familjer. I Davids fyrtionde regeringsår gjordes en undersökning beträffande dem och bland dem fanns då dugliga män i Jaser i Gilead.


text:
Hans bröder var dugliga män, 2 700 till antalet och familjeöverhuvuden. Dem satte kung David över rubeniterna, gaditerna och ena hälften av Manasse stam för att ombesörja alla Guds och alla kungens angelägenheter.


text:
<pb/>Detta är förteckningen på Israels barn, efter deras antal, med huvudmännen för deras familjer och med överbefäl och underbefäl och med deras förmän, vilka tjänade kungen i allt som rörde krigsfolkets avdelningar, som kom och gick växelvis för var och en av årets alla månader. Varje avdelning bestod av 24 000 man.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Över den första avdelningen, den som tjänstgjorde under första månaden, hade Jashobam, Sabdiels son, befälet. I hans avdelning fanns 24 000.


text:
Han hörde till Peres barn och var huvudansvarig för alla befäl som tjänstgjorde under första månaden.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Över den andra månadens avdelning hade ahoaiten Dodaj befälet, det var hans avdelning. Där fanns också fursten Miklot, och i hans avdelning fanns 24 000.


text:
<pb/><f>ⓑ</f> Den tredje befälhavaren, som tjänstgjorde under tredje månaden, var Benaja, översteprästen Jojadas son. I hans avdelning fanns 24 000.


text:
Denne Benaja var en hjälte bland de trettio och hade befälet över de trettio. Vid hans avdelning fanns hans son Ammisabad.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Den fjärde, som tjänstgjorde under fjärde månaden, var Asael, Joabs bror, och efter honom hans son Sebadja. I hans avdelning fanns 24 000.


text:
<pb/>Den femte, som tjänstgjorde under femte månaden, var befälhavaren Shamhut, jisraiten. I hans avdelning fanns 24 000.


text:
<pb/>Den sjätte, som tjänstgjorde under sjätte månaden, var tekoaiten Ira, Ickeshs son. I hans avdelning fanns 24 000.


text:
<pb/>Den sjunde, som tjänstgjorde under sjunde månaden, var peloniten Heles av Efraims barn. I hans avdelning fanns 24 000.


text:
<pb/><f>ⓓ</f> Den åttonde, som tjänstgjorde under åttonde månaden, var husatiten Sibbekaj, som hörde till seraiterna. I hans avdelning fanns 24 000.


text:
<pb/>Den nionde, som tjänstgjorde under nionde månaden, var anatotiten Abieser, som hörde till benjaminiterna. I hans avdelning fanns 24 000.


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Den tionde, som tjänstgjorde under tionde månaden, var netofatiten Mahraj, som hörde till seraiterna. I hans avdelning fanns 24 000.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Den elfte, som tjänstgjorde under elfte månaden, var pirgatoniten Benaja av Efraims barn. I hans avdelning fanns 24 000.


text:
<pb/>Den tolfte, som tjänstgjorde under tolfte månaden, var netofatiten Heldaj, som hörde till Otniels släkt. I hans avdelning fanns 24 000.


text:
<pb/>Israels stamhövdingar var dessa: <pb/><t>Furste för rubeniterna var Elieser, Sikris son,</t> <t>för simeoniterna Shefatja, Maakas son,</t>


text:
<t>för Efraims barn Hosea, Asasjas son,</t> <t>för ena hälften av Manasse stam Joel, Pedajas son,</t>


text:
<t>för andra hälften av Manasse, den i Gilead, Jiddo, Sakarjas son,</t> <t>för Benjamin Jaasiel, Abners son,</t>


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Men i förteckningen tog David inte upp dem som var under tjugo år, eftersom HERREN hade lovat att han skulle föröka Israel som stjärnorna på himlen.


text:
<f>ⓗ</f> Joab, Serujas son, började räkningen men fullbordade den inte, eftersom vrede genom den drabbade Israel. Antalet togs inte upp i någon förteckning i kung Davids krönika.


text:
<pb/>Uppsikt över kungens skatter hade Asmavet, Adiels son, <pb/>över förråden på fälten, i städerna och byarna och fästningstornen Jonatan, Ussias son,


text:
<pb/>över olivlundarna och mullbärsfikonträden i Låglandet gaderiten Baal-Hanan, <pb/>över oljeförråden Joash,


text:
<pb/>över korna som betade i Saron saroniten Shitraj <pb/>och över korna i dalarna Shafat, Adlajs son,


text:
<pb/>över småboskapen hagariten<f>[107]</f> Jasis. <pb/>Alla dessa var förvaltare för kung Davids ägodelar.


text:
<pb/>Jonatan, Davids farbror, var rådgivare. Han var en förståndig och skriftlärd man. Jehiel, Hakmonis son, var hos kungens söner.


text:
<pb/>David samlade till Jerusalem alla Israels hövdingar, stamhövdingar och häravdelningarnas befälhavare, dem som var i kungens tjänst, överbefäl och underbefäl och förmännen över alla kungens och hans söners ägodelar och boskap, samt hovmännen, hjältarna och alla tappra stridsmän.


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Kung David steg upp från sin plats och sade: ”Hör mig, mina bröder och mitt folk! Jag hade själv tänkt att bygga ett hus som viloplats för HERRENS förbundsark och fotpall för vår Gud, och jag gjorde förberedelser för byggnadsverket.


text:
<f>ⓛ</f> Men Gud sade till mig: Du ska inte bygga ett hus åt mitt namn, för du är en stridsman och har spillt blod.


text:
<pb/><f>ⓜ</f> Ändå utvalde HERREN, Israels Gud, mig ur hela min fars hus till att vara kung över Israel för alltid. Han utvalde Juda till furste och i Juda hus min fars hus, och bland min fars söner hade han behag till mig och gjorde mig till kung över hela Israel.


text:
<f>ⓝ</f> Bland alla mina söner — för HERREN har gett mig många söner — utvalde han min son Salomo till att sitta på HERRENS kungatron och regera över Israel.


text:
<f>ⓞ</f> Han sade till mig: Din son Salomo är den som ska bygga mitt hus och mina förgårdar, för jag har utvalt honom till min son, och jag ska vara hans far.


text:
Jag ska befästa hans kungamakt för evigt, om han står fast vid att följa mina bud och föreskrifter, som han nu gör.


text:
<pb/>Nu säger jag inför hela Israel, HERRENS församling, och inför vår Gud som hör det: Håll fast vid alla HERREN er Guds bud, och följ dem noga så att ni får besitta det goda landet och lämna det i arv till era barn efter er till evig tid.


text:
<pb/><f>ⓟ</f> Och du, min son Salomo, lär känna din fars Gud och tjäna honom med hängivet hjärta och med villig själ, för HERREN rannsakar alla hjärtan och förstår alla uppsåt och tankar. Om du söker honom låter han sig finnas av dig, men om du överger honom, då förkastar han dig för evigt.


text:
<f>ⓠ</f> Var nu uppmärksam, för HERREN har utvalt dig att bygga ett hus till helgedom. Var stark och gå till verket.”


text:
<pb/><f>ⓡ</f> David gav sin son Salomo en mönsterbild av förhuset och tempelbyggnaderna och förrådskamrarna, de övre salarna och de inre rummen och rummet för nådastolen.


text:
Han gav honom en mönsterbild av allt som han hade fått genom Anden för förgårdarna till HERRENS hus och alla kamrarna runt omkring för skatterna i Guds hus och förråden för det som helgats åt HERREN.


text:
Han gav också föreskrifter om prästernas och leviternas avdelningar och alla sysslor som skulle utföras vid tjänstgöringen i HERRENS hus och alla kärl som skulle användas vid tjänstgöringen i HERRENS hus,


text:
om guldet med uppgift på vikten i guld för varje särskilt kärl till tjänstgöringen, och alla silverkärl med uppgift på vikten för varje särskilt kärl till tjänstgöringen.


text:
<pb/>Han angav vikten på de gyllene ljusstakarna med tillhörande lampor av guld, med uppgift på varje ljusstakes vikt med dess lampor, så även för silverljusstakarna, med uppgift på varje ljusstakes vikt med dess lampor, beroende på hur varje ljusstake skulle användas.


text:
Likaså angav han vikten på guldet till skådebrödsborden, varje bord för sig, och på silvret till silverborden.


text:
Han gav föreskrifter om gafflarna, skålarna och kannorna av rent guld och guldbägarna, med uppgift om vikten av varje särskild bägare, och om silverbägarna, med uppgift på varje bägares vikt.


text:
<f>ⓢ</f> Likaså för rökelsealtaret av renat guld, med uppgift på vikten, dessutom en mönsterbild av vagnen, de gyllene keruberna som skulle breda ut sina vingar och täcka över HERRENS förbundsark.


text:
Han sade: ”Allt detta har HERREN visat mig genom en skrift av sin hand, allt som ska utföras enligt mönsterbilden.”


text:
<pb/><f>ⓣ</f> David sade till sin son Salomo: ”Var stark och frimodig och gå till verket. Var inte rädd eller modlös, för HERREN Gud, min Gud, ska vara med dig. Han ska inte lämna dig och inte överge dig, ända tills allt arbete för tjänstgöringen i HERRENS hus är avslutat.


text:
Och se, här är prästernas och leviternas avdelningar som ska förrätta allt slags tjänst i Guds hus. Till allt som ska utföras har du folk hos dig som alla är villiga och kunniga till allt slags arbete. Dessutom är hövdingarna och hela folket redo att göra allt du befaller.”


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Kung David sade till hela församlingen: ”Min son Salomo, den ende som Gud har utvalt, är ung och vek och arbetet är stort, för detta palats är inte för en människa utan för HERREN Gud.


text:
<f>ⓥ</f> Därför har jag, så långt jag förmått, skaffat guld till det som ska vara av guld i min Guds hus, silver till det som ska vara av silver, koppar till det som ska vara av koppar, järn till det som ska vara av järn och trä till det som ska vara av trä. Dessutom har jag skaffat onyxer och andra infattningsstenar, svartglänsande och brokiga stenar och alla slags dyrbara stenar liksom marmor<f>[109]</f> i mängd.


text:
Eftersom jag älskar min Guds hus ger jag också vad jag själv äger i guld och silver till min Guds hus, utöver allt som jag förut har skaffat till det heliga huset:


text:
3 000 talenter guld av guld från Ofir, och 7 000 talenter<f>[110]</f> renat silver till att överdra byggnadernas väggar med,


text:
<f>ⓦ</f> för att göra av guld det som ska vara av guld och för att göra av silver det som ska vara av silver, till allt slags arbete som utförs av konsthantverkare. Vem vill i dag bära fram sina frivilliga gåvor åt HERREN?”


text:
<pb/><f>ⓧ</f> Familjehövdingarna och Israels stamhövdingar, överbefälen och underbefälen liksom ledarna för kungens arbeten bar fram sina frivilliga gåvor.


text:
De gav till arbetet på Guds hus 5 000 talenter guld, 10 000 dariker, 10 000 talenter silver, 18 000 talenter koppar och 100 000 talenter<f>[111]</f> järn.


text:
<f>ⓨ</f> Var och en som hade ädelstenar gav dem till skatten i HERRENS hus under gershoniten Jehiels vård.


text:
Då gladde sig folket över deras frivilliga gåvor, för de bar fram sina frivilliga gåvor åt HERREN av hängivet hjärta. Också kung David gladde sig mycket.


text:
<pb/>David lovade HERREN inför hela församlingen. David sade: <pb/><t>”Lovad är du, HERRE,</t> <t>vår fader Israels Gud,</t> <t>från evighet till evighet!</t>


text:
<t><f>ⓩ</f> Dig, HERRE,</t> <t>tillhör storhet och makt,</t> <t>härlighet och glans och majestät,</t> <t>allt som finns i himlen</t> <t>och på jorden.</t> <t>Ditt, o HERRE, är riket,<f>[112]</f></t> <t>och du har upphöjt dig</t> <t>till ett huvud över allt.</t>


text:
<t><f>ⓐ</f> Rikedom och ära kommer från dig,</t> <t>du råder över allt,</t> <t>och i din hand är kraft och makt.</t> <t>Din hand kan göra vad som helst,</t> <t>stort och starkt.</t>


text:
<pb/>För vad är väl jag, och vad är mitt folk, att vi själva skulle kunna ge sådana frivilliga gåvor? Nej, allt kommer från dig, och ur din hand har vi gett det åt dig.


text:
<f>ⓑ</f> För vi är främlingar hos dig och gäster som alla våra fäder. Som en skugga är våra dagar på jorden, och utan hopp.


text:
HERRE vår Gud, alla dessa gåvor som vi skaffat för att bygga dig ett hus åt ditt heliga namn — från din hand har de kommit, och ditt är alltsammans.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Jag vet, min Gud, att du prövar hjärtat och har behag till vad som är rätt. Med ärligt hjärta har jag burit fram alla dessa frivilliga gåvor. Och nu har jag också sett med glädje hur ditt folk som står här har burit fram sina frivilliga gåvor till dig.


text:
HERRE, Abrahams, Isaks och Israels, våra fäders Gud, låt ditt folks hjärtas sinne och tankar vara redo till sådant för evigt, och vänd deras hjärtan till dig.


text:
Ge min son Salomo ett hängivet hjärta så att han håller dina bud, dina vittnesbörd och dina stadgar och utför allt detta och bygger templet som jag förberett.”


text:
<pb/>Därefter sade David till hela församlingen: ”Lova HERREN er Gud!” Då lovade hela församlingen HERREN, sina fäders Gud, och de bugade sig och föll ner för HERREN och för kungen.


text:
Dagen därpå slaktade de slaktoffer åt HERREN och offrade brännoffer åt HERREN: 1 000 tjurar, 1 000 baggar och 1 000 lamm med tillhörande dryckesoffer, dessutom slaktoffer i mängd för hela Israel.


text:
De åt och drack med stor glädje inför HERRENS ansikte den dagen, och för andra gången gjorde de Salomo, Davids son, till kung.<f>[113]</f> De smorde honom till en HERRENS furste och Sadok till präst.


text:
<f>ⓓ</f> Så satt Salomo på HERRENS tron som kung efter sin far David, och han blev framgångsrik. Hela Israel lydde honom.


text:
<f>ⓔ</f> Och HERREN gjorde Salomo mycket stor inför hela Israel och lät hans kungliga härlighet bli större än någon annans som varit kung över Israel före honom.


text:
<f>ⓕ</f> Den tid han regerade över Israel var fyrtio år.<f>[114]</f> Han regerade sju år i Hebron och trettiotre år i Jerusalem.


text:
Han dog i en god ålder, mätt på att leva och mätt på rikedom och ära. Hans son Salomo blev kung efter honom.


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Vad som mer finns att säga om kung David, om hans första tid och hans sista, det<f>[115]</f> finns skrivet i siaren Samuels krönika, i profeten Natans krönika och i siaren Gads krönika.


text:
Där står också om hela hans regering och hans bedrifter och de händelser som mötte honom och Israel och alla andra länder och riken.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Salomo, Davids son, stärkte sin kungamakt<f>[1]</f>, och HERREN hans Gud var med honom och gjorde honom mycket stor.


text:
<pb/>Salomo talade till hela Israel, till överbefälen och underbefälen, till domarna och till alla furstarna i hela Israel, huvudmännen för familjerna.


text:
<f>ⓑ</f> Sedan begav han sig med hela församlingen till offerhöjden i Gibeon<f>[2]</f>, för där stod Guds uppenbarelsetält som HERRENS tjänare Mose hade gjort i öknen.


text:
<f>ⓒ</f> Men David hade hämtat Guds ark från Kirjat-Jearim<f>[3]</f> upp till den plats som han hade ställt i ordning åt den, för han hade rest ett tält åt den i Jerusalem.


text:
<f>ⓓ</f> Och kopparaltaret som Besalel, son till Uri, son till Hur, hade gjort stod där framför HERRENS tabernakel, och Salomo och församlingen sökte sig dit.


text:
Där gick Salomo upp inför HERRENS ansikte till kopparaltaret som stod vid uppenbarelsetältet, och han offrade tusen brännoffer på det.


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Den natten uppenbarade sig Gud för Salomo och sade till honom: ”Be mig om det du vill att jag ska ge dig.”


text:
<f>ⓕ</f> Salomo svarade Gud: ”Du har visat min far David stor nåd och gjort mig till kung efter honom.


text:
<f>ⓖ</f> Låt nu, HERRE och Gud, ditt ord till min far David förverkligas, för du har gjort mig till kung över ett folk lika talrikt som stoftet på marken.


text:
Ge mig nu vishet och förstånd till att vara ledare och anförare för detta folk. För vem kan annars vara domare för detta ditt stora folk?”


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Då sade Gud till Salomo: ”Eftersom detta låg på ditt hjärta och du inte bad om rikedom, skatter och ära eller om dina fienders liv eller om långt liv, utan bad om vishet och förstånd<f>[4]</f> att vara domare för mitt folk som jag har gjort dig till kung över,


text:
<f>ⓘ</f> så ska du få vishet och förstånd. Jag ska också ge dig rikedom, skatter och ära som kungarna före dig inte har haft och ingen kung efter dig kommer att ha.”


text:
<pb/><f>ⓙ</f> När Salomo hade varit vid offerhöjden i Gibeon begav han sig från uppenbarelsetältet till Jerusalem, och han regerade över Israel.


text:
<f>ⓚ</f> Och Salomo samlade vagnar och ridhästar så att han hade 1 400 vagnar och 12 000 ridhästar. Dem stationerade han dels i vagnsstäderna, dels i Jerusalem hos kungen själv.


text:
<f>ⓛ</f> Kungen styrde så att silver och guld blev lika vanligt i Jerusalem som stenar, och cederträ lika vanligt som mullbärsfikonträ i Låglandet.


text:
Hästarna som Salomo köpte kom från Egypten och från Kue<f>[5]</f>. Kungens uppköpare hämtade dem från Kue till bestämt pris.


text:
<pb/>Varje vagn som de hämtade och förde in från Egypten kostade 600 siklar silver och varje häst 150<f>[6]</f>. Likaså infördes genom deras försorg sådana till hetiternas alla kungar och till kungarna i Aram<f>[7]</f>.


text:
<pb/>Salomo planerade nu att bygga ett hus åt HERRENS namn och ett hus åt sig själv till kunglig bostad.


text:
<f>ⓜ</f> Därför avdelade Salomo 70 000 män till bärare och 80 000 till stenhuggare i bergen och 3 600 till arbetsledare över dem.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Och Salomo sände bud till Huram<f>[8]</f>, kungen i Tyrus, och lät säga: ”Gör mot mig som mot min far David, när du sände honom cederträ för att han skulle bygga sig ett hus att bo i.


text:
<f>ⓞ</f> Se, nu vill jag bygga ett hus åt HERREN min Guds namn och helga det åt honom. Där ska man tända väldoftande rökelse inför hans ansikte och alltid ha skådebröden upplagda och offra brännoffer morgon och kväll, på sabbaterna, vid nymåne och vid HERREN vår Guds högtider. Detta är för all framtid stadgat för Israel.


text:
<f>ⓠ</f> Men vem kan bygga ett hus åt honom? Himlarna och himlarnas himmel rymmer honom inte. Vem är jag att bygga ett hus åt honom? Nej, det ska bli en plats där man tänder rökelse inför hans ansikte.


text:
<pb/>Sänd mig nu en konstnärligt begåvad man som kan arbeta med de skickliga hantverkare som jag har hos mig här i Juda och Jerusalem och som min far David har ordnat, kan arbeta i guld, silver, koppar och järn och i purpurrött, karmosinrött och mörkblått garn och dessutom är en duktig träsnidare.


text:
Sänd mig också cederträ, cypressträ och algumträ från Libanon, för jag vet att dina tjänare är skickliga i att hugga virke på Libanon. Och mina tjänare kommer att vara tillsammans med dina tjänare


text:
för att skaffa mig en stor mängd virke, eftersom huset jag tänker bygga ska vara stort och underbart.


text:
<f>ⓡ</f> För dina tjänares räkning, åt timmermännen som hugger virket, ska jag ge 20 000 korer tröskat vete, 20 000 korer korn, 20 000 bat vin och 20 000 bat<f>[9]</f> olja.”


text:
<pb/><f>ⓢ</f> Kung Huram i Tyrus svarade med en skrivelse som han sände till Salomo: ”Därför att HERREN älskar sitt folk har han satt dig till kung över dem.”


text:
<f>ⓣ</f> Och Huram tillade: ”Lovad är HERREN, Israels Gud, himlens och jordens Skapare, som har gett kung David en vis son, som är så utrustad med klokhet och förstånd att han kan bygga ett hus åt HERREN och ett hus åt sig själv till kunglig bostad.


text:
<f>ⓤ</f> Han är son till en av Dans döttrar, och hans far är en tyrisk man. Han är skicklig att arbeta i guld och silver, i koppar, järn, sten och trä, liksom i purpurrött, mörkblått och karmosinrött garn och fint lingarn, och han kan utföra alla slags sniderier och väva alla slags konstvävnader. Honom kan du låta utföra arbetet tillsammans med dina och min herres, din far Davids, män som är konstnärligt begåvade.


text:
<f>ⓥ</f> Vi ska då hugga virke på Libanon, så mycket du behöver, och forsla det till dig på en flotte på havet till Jafo<f>[10]</f>. Därifrån kan du själv låta föra det upp till Jerusalem.”


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Salomo räknade alla främlingar i Israels land, liksom hans far David tidigare hade gjort en räkning av dem. Det visade sig då att de var 153 600.


text:
<f>ⓧ</f> Av dem utsåg han 70 000 till bärare, 80 000 till stenhuggare i bergen och 3 600 till att ha uppsikt över folket och att hålla dem i arbete.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Salomo började bygga HERRENS hus i Jerusalem på Moria<f>[11]</f> berg, där HERREN hade uppenbarat sig för hans far David, på den plats som David hade ställt i ordning, jebusiten Ornans<f>[12]</f> tröskplats.


text:
<pb/>När Salomo byggde Guds hus, lade han grunden så att det blev sextio alnar långt och tjugo alnar<f>[14]</f> brett efter det gamla alnmåttet.


text:
Förhuset som låg framför långhuset, framför husets kortsida, mätte tjugo alnar, och dess höjd var hundratjugo.<f>[15]</f> På insidan överdrog han det med rent guld.


text:
Det stora huset klädde han med cypressträ. Detta i sin tur överdrog han med fint guld och prydde det med palmer och kedjor.


text:
Han klädde huset, bjälkarna, trösklarna liksom väggarna och dörrarna i huset med guld och skar ut keruber<f>[17]</f> på väggarna.


text:
<pb/>Dessutom ställde han i ordning det rum som skulle vara det allra heligaste. Det låg utefter husets kortsida och var tjugo alnar<f>[18]</f> långt och tjugo alnar brett. Han klädde det med fint guld, sexhundra talenter i vikt.


text:
<pb/>Till det rum som var det allra heligaste lät han skulptera två keruber, och man överdrog dem med guld.


text:
Längden på kerubernas vingar var tillsammans tjugo alnar. Den enas ena vinge, fem alnar lång<f>[20]</f>, rörde vid husets ena vägg, och hans andra vinge, fem alnar lång, rörde vid den andra kerubens vinge.


text:
Den andra kerubens ena vinge, fem alnar lång, rörde vid husets andra vägg, och hans andra vinge, fem alnar lång, nådde till den första kerubens vinge.


text:
<f>ⓐ</f> Tillsammans bredde alltså keruberna ut sina vingar tjugo alnar, där de stod på sina fötter med ansiktena vända inåt.


text:
<pb/><f>ⓑ</f> Förhänget gjorde han av mörkblått, purpurrött och karmosinrött garn och fint lingarn och prydde den med keruber.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Framför huset gjorde han två pelare, trettiofem alnar<f>[21]</f> höga. Pelarhuvudet ovanpå var och en av dem var fem alnar.


text:
Han gjorde kedjor till koret och satte också kedjor upptill på pelarna. Dessutom gjorde han hundra granatäpplen och satte dem på kedjorna.


text:
Och pelarna ställde han upp framför tempelsalen, den ena på högra sidan och den andra på vänstra. Åt den högra gav han namnet Jakin och åt den vänstra namnet Boas<f>[22]</f>.


text:
<pb/><f>ⓓ</f> Salomo gjorde ett altare av koppar, tjugo alnar långt, tjugo alnar brett och tio alnar<f>[23]</f> högt.


text:
<f>ⓔ</f> Han gjorde också havet i gjutet arbete. Det var tio alnar från den ena kanten till den andra, helt runt och fem alnar högt. Ett snöre som var trettio alnar<f>[24]</f> långt mätte omkretsen.


text:
Runt omkring nertill fanns bilder som föreställde oxar, tio på varje aln, så att de omslöt havet runtom. Oxarna bildade två rader och var gjutna i ett stycke med det övriga.


text:
Havet stod på tolv oxar. Tre var vända mot norr, tre mot väster, tre mot söder och tre mot öster. Havet stod ovanpå oxarna, och deras bakdelar var alla vända inåt.


text:
Havets tjocklek var en handsbredd, och kanten var gjord som kanten på en bägare, och liknade en utslagen lilja. Det rymde tretusen bat.<f>[25]</f>


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Han gjorde också tio tvättkar och ställde fem på högra sidan och fem på vänstra. De skulle användas vid tvättning. I dem skulle man skölja det som hörde till brännoffret. Men havet var för prästerna att tvätta sig i.


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Han gjorde också ljusstakarna av guld, tio stycken, sådana de skulle vara och ställde dem i tempelsalen, fem på högra sidan och fem på vänstra.


text:
<pb/>Han gjorde också tio bord och satte dem i tempelsalen, fem på högra sidan och fem på vänstra. Han gjorde också hundra skålar av guld.


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Och han byggde prästernas förgård och den stora yttre förgården och dörrarna till denna förgård. Dörrarna överdrog han med koppar.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Dessutom gjorde Huram askkärlen, skovlarna och skålarna. <pb/>Så slutförde Huram det arbete han skulle göra åt kung Salomo i Guds hus.


text:
Han gjorde två pelare och två klotformiga pelarhuvuden ovanpå pelarna samt de två flätverk som skulle täcka de båda klotformiga pelarhuvuden som satt ovanpå pelarna.


text:
<pb/>Han gjorde också de fyrahundra granatäpplena till de båda flätverken, två rader granatäpplen till varje flätverk, för att de båda klotformiga pelarhuvuden som satt ovanpå pelarna, skulle bli täckta.


text:
Askkärlen, skovlarna och gafflarna och alla de föremål som hörde dit gjorde Huram-Abib åt kung Salomo till HERRENS hus. Allt var av blank koppar.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Salomo gjorde alla de föremål som skulle finnas i Guds hus: det gyllene altaret, borden där skådebröden skulle ligga,


text:
liksom ljusstakarna av fint guld med sina lampor som skulle tändas framför koret på föreskrivet sätt,


text:
Han lät också göra knivarna, de båda slagen av skålar och eldfaten av dyrbart guld. Beträffande ingångarna i huset, så var både de dörrar i det innersta som ledde till det allra heligaste, och de dörrar som ledde till tempelsalen, gjorda av guld.


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Sedan allt det arbete som Salomo lät utföra för HERRENS hus var färdigt, förde Salomo dit in vad hans far David hade helgat åt HERREN: silvret, guldet och alla kärlen. Detta lade han in i skattkamrarna i Guds hus.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Därefter samlade Salomo de äldste i Israel och alla huvudmännen för stammarna, Israels barns familjeöverhuvuden, till Jerusalem för att hämta HERRENS förbundsark upp från Davids stad, det vill säga Sion.


text:
De hämtade arken dit upp tillsammans med uppenbarelsetältet och alla heliga föremål som fanns i tältet. De levitiska prästerna hämtade det dit upp.


text:
Och kung Salomo stod framför arken tillsammans med Israels hela församling som hade samlats hos honom. Man offrade får och tjurar i sådan mängd att de inte kunde räknas eller uppskattas.


text:
Och prästerna bar in HERRENS förbundsark till dess plats i husets kor, i det allra heligaste, till platsen under kerubernas vingar.


text:
<pb/>Keruberna höll nämligen sina vingar utbredda över den plats där arken stod, så att arken och dess stänger upptill täcktes av keruberna.


text:
Stängerna var så långa att deras ändar som sköt ut från arken kunde ses framför koret, men de var inte synliga längre ut. Arken har blivit kvar där ända till denna dag.


text:
<f>ⓜ</f> I arken fanns inget annat än de två tavlor<f>[28]</f> som Mose hade lagt dit vid Horeb, när HERREN slöt förbund med Israels barn efter att de dragit ut ur Egypten.


text:
<pb/>Sedan gick prästerna ut ur helgedomen. Alla präster som fanns där hade helgat sig, oavsett vilken avdelning de tillhörde.


text:
<f>ⓝ</f> Leviterna, alla sångare — Asaf, Heman och Jedutun med sina söner och bröder — stod klädda i vitt linne med cymbaler, lyror och harpor öster om altaret, och tillsammans med dem hundratjugo präster som blåste i trumpeter.


text:
<f>ⓞ</f> När trumpetblåsarna och sångarna samtidigt och samstämmigt stämde upp HERRENS lov och pris, och man lät trumpeter, cymbaler och andra instrument ljuda och började lova HERREN för att han är god och för att hans nåd är evig — då uppfylldes huset, HERRENS hus, av ett moln


text:
<f>ⓟ</f> så att prästerna för molnets skull inte kunde stå där och göra tjänst, eftersom HERRENS härlighet uppfyllde Guds hus.


text:
<t>Jag har nu byggt ett hus</t> <t>till boning åt dig,</t> <t>en plats där du kan bo till evig tid.”</t>


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Sedan vände kungen sig om och välsignade Israels hela församling medan allt folket stod.


text:
Han sade: ”Välsignad är HERREN, Israels Gud, som med sina händer har fullbordat vad han med sin mun lovade min far David, när han sade:


text:
<f>ⓢ</f> Från den dag då jag förde mitt folk ut ur Egyptens land har jag inte i någon av Israels stammar utvalt en stad för att i den bygga ett hus där mitt namn skulle vara, och jag har inte heller utvalt någon man till att vara furste över mitt folk Israel.


text:
<pb/>Men Jerusalem har jag utvalt för att mitt namn ska vara där, och David har jag utvalt till att råda över mitt folk Israel.


text:
Men HERREN sade till min far David: Då du nu har i sinnet att bygga ett hus åt mitt namn, så gör du rätt i att ha detta i sinnet.


text:
<f>ⓤ</f> Men det är inte du som ska bygga detta hus, utan din son som ska utgå från dig, han ska bygga huset åt mitt namn.


text:
Och HERREN har hållit det löfte han gav, för jag har kommit i min far Davids ställe och sitter nu på Israels tron, så som HERREN lovade, och jag har byggt huset åt HERRENS, Israels Guds, namn.


text:
<pb/><f>ⓥ</f> Därefter ställde Salomo sig framför HERRENS altare inför Israels hela församling och räckte ut sina händer.


text:
Han hade gjort en talarstol av koppar, fem alnar lång, fem alnar bred och tre alnar<f>[29]</f> hög, och ställt den mitt på den yttre förgården, och han stod nu i talarstolen. Sedan föll han ner på knä inför Israels hela församling, räckte ut sina händer mot himlen


text:
<f>ⓦ</f> och sade: <pb/>”HERRE, Israels Gud, det finns ingen Gud som du, varken i himlen eller på jorden, du som håller förbundet och bevarar nåden mot dina tjänare när de vandrar inför dig av hela sitt hjärta.


text:
<f>ⓧ</f> Du har hållit vad du lovade din tjänare, min far David. Vad du lovade med din mun har du fullbordat med din hand, så som nu har skett.


text:
<f>ⓨ</f> Håll nu, HERRE, Israels Gud, vad du lovade din tjänare, min far David, när du sade till honom: Det ska aldrig saknas en avkomling av dig inför mig på Israels tron, om dina barn ger akt på sin väg och vandrar efter min lag, så som du har vandrat inför mig.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Men kan Gud verkligen bo bland människorna på jorden? Se, himlarna och himlarnas himmel rymmer dig inte. Hur mycket mindre då detta hus som jag har byggt!


text:
Men vänd dig ändå till din tjänares bön och åkallan, HERRE min Gud, så att du hör det rop och den bön som din tjänare sänder upp till dig


text:
<f>ⓐ</f> och låter dina ögon dag och natt vara öppna mot detta hus, den plats om vilken du har sagt att du där vill fästa ditt namn, så att du hör den bön som din tjänare ber när han vänder sig mot denna plats.<f>[30]</f>


text:
Ja, hör de böner som din tjänare och ditt folk Israel sänder upp, när de vänder sig mot denna plats. Hör dem från den plats där du bor, från himlen. Och när du hör, må du förlåta.


text:
<pb/><f>ⓑ</f> Om någon syndar mot sin nästa och man föreskriver honom en ed och låter honom svära den, och han kommer och svär eden inför ditt altare i detta hus,


text:
hör det då från himlen och utför ditt verk och skaffa dina tjänare rätt. Straffa den skyldige och låt hans gärningar komma över hans huvud, men förklara den rättfärdige rättfärdig och låt honom få efter hans rättfärdighet.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Om ditt folk Israel blir slaget inför en fiende, därför att de har syndat mot dig, men de vänder om och prisar ditt namn och ber och åkallar inför ditt ansikte i detta hus,


text:
hör det då från himlen och förlåt ditt folk Israels synd och låt dem komma tillbaka till det land som du har gett till dem och deras fäder.


text:
<pb/><f>ⓓ</f> Om himlen stängs till och inget regn faller, därför att de har syndat mot dig, men de då ber vända mot denna plats och prisar ditt namn och vänder om från sin synd, eftersom du har ödmjukat dem<f>[31]</f>,


text:
hör det då i himlen och förlåt dina tjänares och ditt folk Israels synd och lär dem den goda väg de ska vandra. Och låt det regna över ditt land som du gett åt ditt folk till arvedel.


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Om det blir svält i landet, om det blir pest, om det blir sot och rost<f>[32]</f>, om det kommer gräshoppor och gräsmaskar, om fienderna tränger in i deras land och belägrar deras städer, ja, vilken plåga och sjukdom som än kommer,


text:
om då någon människa eller hela ditt folk Israel ber och ropar till dig när de var för sig känner plågan och smärtan som har drabbat dem, och de räcker ut sina händer mot detta hus,


text:
<f>ⓕ</f> hör det då från himlen där du bor, och förlåt och ge var och en efter alla hans gärningar, eftersom du känner hans hjärta. För det är bara du som känner människornas hjärtan.


text:
<f>ⓖ</f> Så ska de frukta dig och vandra på dina vägar, så länge de lever i det land som du har gett åt våra fäder.


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Också om en främling, en som inte är av ditt folk Israel, kommer från något land långt borta på grund av ditt stora namn och din starka hand och din uträckta arm, om han kommer och ber vänd mot detta hus,


text:
hör det då från himlen där du bor och gör allt som främlingen ropar till dig om. Så ska alla folk på jorden lära känna ditt namn och frukta dig, som ditt folk Israel gör, och förstå att detta hus som jag har byggt är uppkallat efter ditt namn.


text:
<pb/>Om ditt folk drar ut till strid mot sina fiender på den väg du sänder dem och de ber till dig, vända i riktning mot denna stad som du utvalt och det hus som jag byggt åt ditt namn,


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Om de syndar mot dig — och det finns ingen människa som inte syndar — och du blir vred på dem och ger dem i fiendens våld, och man tar dem till fånga och för bort dem till något land, långt borta eller nära,


text:
<f>ⓙ</f> men de då kommer till besinning i det land där de är fångar och vänder om och ropar till dig om nåd i fångenskapens land och säger: Vi har syndat, vi har gjort fel och varit ogudaktiga,


text:
<f>ⓚ</f> om de då vänder om till dig av hela sitt hjärta och av hela sin själ i det land dit man fört dem som fångar, och de ber vända mot sitt land som du gett deras fäder, mot den stad som du utvalt och det hus som jag byggt åt ditt namn,


text:
hör då från himlen där du bor deras bön och deras rop om nåd och skaffa dem rätt, och förlåt ditt folk som har syndat mot dig.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Och nu: Res dig, HERRE Gud, och kom till din vilostad, du och din makts ark! Låt dina präster, HERRE Gud, vara klädda i frälsning, och låt dina fromma glädja sig över ditt goda.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> När Salomo hade slutat sin bön kom eld ner från himlen och förtärde brännoffret och slaktoffren, och HERRENS härlighet uppfyllde huset.


text:
<f>ⓞ</f> När alla Israels barn såg hur elden kom ner och såg HERRENS härlighet över huset, föll de ner på den stenlagda gården med ansiktena mot marken och tillbad HERREN och tackade HERREN, för han är god och hans nåd är evig.


text:
Kung Salomo offrade som slaktoffer 22 000 tjurar och 120 000 av småboskapen. Så invigdes Guds hus av kungen och hela folket.


text:
<f>ⓠ</f> Prästerna stod på sina platser, och leviterna stod med HERRENS musikinstrument som kung David hade låtit göra, för att de med dem skulle tacka HERREN, för hans nåd är evig. David lät nämligen leviterna utföra lovsången. Prästerna stod mitt emot dem och blåste i trumpeter medan hela Israel förblev stående.


text:
<f>ⓡ</f> Och Salomo invigde den mellersta delen av förgården framför HERRENS hus. Där offrade han brännoffren och fettstyckena av gemenskapsoffret, eftersom kopparaltaret som Salomo hade låtit göra inte kunde rymma brännoffret, matoffret och fettstyckena.


text:
<pb/><f>ⓢ</f> Vid det tillfället firade Salomo högtiden i sju dagar och med honom hela Israel. Det var en mycket stor församling, från stället där vägen går mot Hamat ända till Egyptens bäckravin<f>[33]</f>.


text:
<f>ⓣ</f> På åttonde dagen firade de en högtidsförsamling, för altarets invigning firades i sju dagar och högtiden i sju dagar.


text:
Men på tjugotredje dagen i sjunde månaden lät han folket gå hem till sina tält, och de var fyllda av glädje och fröjd över det goda som HERREN hade gjort mot David och Salomo och mot sitt folk Israel.


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Så färdigställde Salomo HERRENS hus och kungapalatset. Allt som Salomo hade föresatt sig att utföra i HERRENS hus och i sitt eget hus lyckades väl.


text:
<f>ⓥ</f> Och HERREN uppenbarade sig för Salomo om natten och sade till honom: ”Jag har hört din bön och utvalt denna plats åt mig till offerplats.


text:
<pb/>Om jag tillsluter himlen så att regn inte faller, om jag bjuder gräshoppor att fördärva landet eller om jag sänder pest bland mitt folk,


text:
men mitt folk, som är uppkallat efter mitt namn, ödmjukar sig och ber och söker mitt ansikte och omvänder sig från sina onda vägar, då vill jag höra det från himlen och förlåta deras synd och skaffa läkedom åt deras land.


text:
Jag har nu utvalt och helgat detta hus för att mitt namn ska vara där till evig tid. Och mina ögon och mitt hjärta ska alltid vara där.


text:
Om du vandrar inför mig så som din far David vandrade, så att du följer allt som jag har befallt dig och håller fast vid mina stadgar och föreskrifter,


text:
<f>ⓧ</f> då ska jag låta din kungatron bestå för evigt som jag lovade din far David, när jag sade: Aldrig ska det saknas en avkomling av dig som råder över Israel.


text:
<pb/>Men om ni vänder om och överger de stadgar och bud som jag har förelagt er och går bort och tjänar andra gudar och tillber dem,


text:
<f>ⓨ</f> då ska jag rycka upp dem ur mitt land, det som jag har gett dem, och detta hus som jag har helgat åt mitt namn ska jag förkasta ifrån mitt ansikte. Jag ska göra det till ett ordspråk och en nidvisa bland alla folk.


text:
<f>ⓩ</f> Hur storslaget detta hus än är, ska var och en som går förbi häpna över det och fråga: Varför har HERREN gjort så mot detta land och mot detta hus?


text:
Då ska man svara: Därför att de övergav HERREN, sina fäders Gud, som hade fört dem ut ur Egyptens land, och höll sig till andra gudar och tillbad och tjänade dem, därför har han låtit allt detta onda drabba dem.”


text:
byggde han upp de städer som Huram hade gett honom<f>[34]</f> och lät Israels barn bosätta sig i dem.


text:
<f>ⓑ</f> Och han byggde upp Tadmor<f>[36]</f> i öknen och alla de förrådsstäder som han byggde i Hamat.


text:
<f>ⓒ</f> Han byggde upp Övre Bet-Horon<f>[37]</f> och Nedre Bet-Horon och gjorde dem till befästa städer med murar, portar och bommar,


text:
dessutom Baalat<f>[38]</f> och alla de städer där han hade sina förråd, vagnar och hästar, och allt det andra som han önskade bygga i Jerusalem, på Libanon och i övrigt i hela det land som lydde under hans välde.


text:
<pb/>Allt det folk som fanns kvar av hetiterna, amoreerna, periseerna, hiveerna och jebusiterna och som inte var israeliter,


text:
<f>ⓓ</f> avkomlingarna efter alla som Israels barn inte hade utrotat utan som fanns kvar i landet, dem gjorde Salomo arbetspliktiga, så som de är än i dag.


text:
<pb/>Men av Israels barn gjorde Salomo inte några till slavar vid sina arbeten, utan de blev krigsmän och befälhavare för hans krigsfolk eller befäl för hans vagnar och ridhästar.


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Och Salomo förde faraos dotter från Davids stad till det hus han hade byggt åt henne, för han sade: ”Min hustru ska inte bo i Davids, Israels kungs, hus. Det är en helig plats, eftersom HERRENS ark har kommit dit.”


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Sedan offrade Salomo brännoffer åt HERREN på HERRENS altare, som han hade byggt framför förhuset.


text:
<f>ⓖ</f> Varje dag offrade han enligt Moses befallning de bestämda offren<f>[39]</f> för den dagen, på sabbaterna, vid nymånaderna och vid högtiderna tre gånger om året: vid det osyrade brödets högtid, vid veckohögtiden och vid lövhyddohögtiden.


text:
<f>ⓗ</f> Efter sin far Davids förordning fastställde han de avdelningar där prästerna skulle tjänstgöra. Han uppdrog också åt leviterna att sjunga lovsången och betjäna prästerna, varje dag de för den dagen bestämda göromålen. Han uppdrog också åt dörrvakterna efter deras avdelningar att hålla vakt vid de särskilda portarna, för så hade gudsmannen David befallt.


text:
Man vek inte av från kungens beslut om prästerna och leviterna, varken när det gällde skatterna eller någon annan sak.


text:
Så utfördes allt Salomos arbete, först fram till den dag då grunden lades till HERRENS hus och sedan tills det blev slutfört. Så blev HERRENS hus färdigt.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Vid denna tid begav sig Salomo till Esjon-Geber och till Eilat på havsstranden i Edoms land.


text:
Och Huram sände till honom genom sina tjänare skepp och sjökunnigt manskap. De for tillsammans med Salomos tjänare till Ofir<f>[40]</f> och hämtade därifrån fyrahundrafemtio talenter guld<f>[41]</f> som de förde till kung Salomo.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> När drottningen av Saba<f>[42]</f> fick höra ryktet om Salomo, kom hon till Jerusalem för att sätta honom på prov med svåra frågor. Hon kom med ett mycket stort följe och med kameler som bar väldoftande kryddor och guld i stor mängd och dyrbara stenar. När hon kom inför Salomo, talade hon med honom om allt som låg på hennes hjärta.


text:
Salomo svarade på alla hennes frågor. Ingenting var dolt för Salomo, utan han kunde ge henne svar på allt.


text:
rätterna på hans bord och hur hans tjänare satt där och hur de som betjänade honom skötte sina sysslor och hur de var klädda, och hans hovmän och hur de var klädda, och när hon såg trappan på vilken han gick upp till HERRENS hus, då blev hon utom sig av förundran.


text:
Och hon sade till kungen: ”Så var det då sant, det jag i mitt land hörde om dina ord och om din vishet!


text:
Jag trodde inte vad man sade förrän jag själv kom och fick se det med egna ögon. Men se, vidden av din vishet har inte ens till hälften blivit omtalad för mig. Du överträffar det rykte jag hade hört.


text:
Lyckliga är dina män och lyckliga dessa dina tjänare som ständigt får stå inför dig och höra din vishet.


text:
<f>ⓚ</f> Välsignad är HERREN din Gud som har funnit sådant behag i dig att han har satt dig på sin tron till att vara kung inför HERREN din Gud! Eftersom din Gud älskar Israel och vill hålla det vid makt till evig tid, därför har han satt dig till kung över dem, för att du ska skipa lag och rätt.”


text:
<pb/>Hon gav kungen hundratjugo talenter<f>[43]</f> guld samt väldoftande kryddor i stor mängd samt dyrbara stenar. Väldoftande kryddor av det slag som drottningen av Saba gav åt kung Salomo har aldrig mer funnits.


text:
<f>ⓛ</f> När Hirams folk och Salomos folk hämtade guld från Ofir, förde de också hem algumträ<f>[44]</f> och dyrbara stenar.


text:
Av algumträet lät kungen göra tillbehör till HERRENS hus och till kungapalatset, samt harpor och lyror för sångarna. Sådant hade man aldrig tidigare sett i Juda land.


text:
<pb/>Kung Salomo gav drottningen av Saba allt hon önskade och begärde, förutom gengåvor för det som hon hade fört med sig till kungen. Sedan vände hon om och reste hem med sina tjänare till sitt land igen.


text:
förutom det som kringresande handelsmän och andra köpmän förde in. Också Arabiens alla kungar och ståthållarna i landet förde guld och silver till Salomo.


text:
<f>ⓜ</f> Kung Salomo lät göra tvåhundra stora sköldar av uthamrat guld och använde till varje sådan sköld sexhundra siklar uthamrat guld


text:
samt trehundra mindre sköldar av uthamrat guld och använde till varje sådan sköld trehundra siklar<f>[46]</f> guld. Kungen satte upp dem i Libanonskogshuset.<f>[47]</f>


text:
Tronen hade sex trappsteg och en pall av guld, fastsatta vid tronen. På båda sidor om sätet fanns armstöd, och två lejon stod utmed armstöden,


text:
och tolv lejon stod där, ett på varje sida om de sex trappstegen. Något sådant hade aldrig tillverkats i något annat rike.


text:
<pb/>Alla kung Salomos dryckeskärl var av guld, och alla kärl i Libanonskogshuset var av rent guld. Silver ansågs inte vara något värt på Salomos tid.


text:
Kungen hade skepp som gick till Tarshish med Hurams folk, och en gång vart tredje år kom Tarshishskeppen<f>[48]</f> hem och förde med sig guld och silver, elfenben, apor och påfåglar.


text:
Alla kungar på jorden kom för att besöka Salomo och höra den vishet som Gud hade lagt ner i hans hjärta.


text:
Var och en av dem förde med sig gåvor: föremål av silver och guld, kläder, vapen, väldoftande kryddor, hästar och mulåsnor. Detta hände år efter år.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Salomo hade 4 000 stallplatser för hästar med vagnar och 12 000 ridhästar, som han inrymde dels i vagnstäderna, dels i Jerusalem hos kungen själv.


text:
<f>ⓞ</f> Han härskade över alla kungarna från floden<f>[50]</f> till filisternas land och vidare ner till Egyptens gräns.


text:
<f>ⓟ</f> Kungen styrde så att silver blev lika vanligt i Jerusalem som sten och cederträ lika vanligt som mullbärsfikonträ i Låglandet.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Vad som mer finns att säga om Salomo, om hans första tid såväl som om hans sista, det är skrivet i profeten Natans krönika, i shiloniten Ahias profetia och i siaren Iddos<f>[51]</f> syner om Jerobeam, Nebats son.


text:
Och Salomo gick till vila hos sina fäder, och man begravde honom i hans far Davids stad. Hans son Rehabeam blev kung efter honom.


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Rehabeam<f>[53]</f> begav sig till Shekem<f>[54]</f>, eftersom hela Israel hade kommit till Shekem för att göra honom till kung.


text:
<f>ⓢ</f> När Jerobeam<f>[55]</f>, Nebats son, hörde det där han var i Egypten — han hade flytt dit undan kung Salomo — återvände han från Egypten.


text:
Och de sände bud och kallade honom tillbaka. Då kom Jerobeam tillsammans med hela Israel och sade till Rehabeam:


text:
”Din far gjorde vårt ok tungt. Men lätta nu det svåra arbete och det tunga ok som din far lade på oss, så vill vi tjäna dig.”


text:
<pb/>Då rådgjorde kung Rehabeam med de gamla som hade varit i tjänst hos hans far Salomo medan han ännu levde, och han sade: ”Vilket svar råder ni mig att ge detta folk?”


text:
De svarade honom: ”Om du visar dig god mot detta folk, är vänlig mot dem och talar goda ord till dem, kommer de att bli dina tjänare för alltid.”


text:
De unga männen, som hade växt upp med honom svarade: ”Så här bör du säga till detta folk som har sagt till dig: ’Din far gjorde vårt ok tungt, men lätta du det för oss’ — så här bör du säga till dem: Mitt lillfinger är tjockare än min fars midja.


text:
Har min far lagt på er ett tungt ok, så ska jag göra ert ok ännu tyngre. Har min far tuktat er med ris, så ska jag göra det med skorpiongissel<f>[56]</f>.”


text:
<pb/>På tredje dagen kom Jerobeam med allt folket till Rehabeam, så som kungen hade befallt när han sade: ”Kom tillbaka till mig om tre dagar.”


text:
Han talade till dem efter de unga männens råd och sade: ”Har min far gjort ert ok tungt, så ska jag göra det ännu tyngre. Har min far tuktat er med ris, så ska jag göra det med skorpiongissel.”


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Kungen lyssnade alltså inte till folket. Gud ledde det så för att HERRENS ord skulle uppfyllas, det som han hade talat till Jerobeam, Nebats son, genom Ahia från Shilo.


text:
<pb/>När hela Israel förstod att kungen inte ville höra på dem, gav folket honom detta svar: <pb/>”Vad har vi för del i David? <pb/><t>Vi har ingen arvslott i Ishais son.</t> <t>Gå hem till dina tält, Israel!</t> <t>Se nu efter ditt hus själv, David.”</t> <pb/>Därefter gick hela Israel hem igen.


text:
<pb/>När kung Rehabeam sände ut Hadoram som hade uppsikten över tvångsarbetena, stenade Israels barn honom till döds. Själv måste kung Rehabeam skynda sig upp i sin vagn och fly till Jerusalem.


text:
<pb/><f>ⓤ</f> När Rehabeam kom till Jerusalem kallade han samman Juda hus och Benjamin, 180 000 utvalda krigare, för att strida mot Israel och vinna tillbaka kungadömet åt Rehabeam.


text:
”Så säger HERREN: Ni ska inte dra upp för att strida mot era bröder. Vänd hem igen, var och en till sitt, för det som har hänt har kommit från mig.” Och de lyssnade till HERRENS ord och vände om och drog inte ut mot Jerobeam.


text:
Han gjorde deras befästningar starka och tillsatte befälhavare i dem och lade in förråd av mat, olja och vin.


text:
Var och en av dessa städer försåg han med sköldar och spjut. Han befäste dem mycket starkt. Och Juda och Benjamin blev kvar under hans välde.


text:
<f>ⓦ</f> Leviterna övergav sina betesmarker och sina andra besittningar och begav sig till Juda och Jerusalem, eftersom Jerobeam med sina söner drev bort dem från deras tjänst som HERRENS präster


text:
<f>ⓧ</f> och anställde åt sig andra präster för offerhöjderna och för de onda andarna<f>[58]</f> och för kalvarna<f>[59]</f> som han hade gjort.


text:
<pb/>Och de från alla Israels stammar som vände sina hjärtan till att söka HERREN, Israels Gud, följde leviterna, och de kom till Jerusalem för att offra åt HERREN, sina fäders Gud.


text:
I tre år stärkte de så kungamakten i Juda och gjorde Salomos son Rehabeams välde starkt, för i tre år vandrade de på Davids och Salomos väg.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Rehabeam tog Mahalat till hustru åt sig. Hon var dotter till Jerimot, Davids son, och till Abihajil, Eliabs, Ishais sons, dotter.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Efter henne tog han Maaka, Absaloms dotter, till hustru. Hon födde Abia, Attaj, Sisa och Shelomit åt honom.


text:
Och Rehabeam älskade Maaka, Absaloms dotter, mer än alla sina andra hustrur och bihustrur. Han hade tagit arton hustrur och sextio bihustrur, och han blev far till tjugoåtta söner och sextio döttrar.


text:
<f>ⓐ</f> Rehabeam satte Abia, Maakas son, till huvud och ledare bland sina bröder, eftersom han tänkte göra honom till kung.


text:
Han handlade klokt och lät alla sina söner bo runt om i hela Juda och Benjamins land i alla befästa städer och gav dem rikligt underhåll. Han skaffade dem också många hustrur.


text:
<pb/><f>ⓑ</f> När Rehabeams kungamakt hade blivit stärkt och han hade blivit mäktig, övergav han HERRENS undervisning. Så gjorde också hela Israel.


text:
<f>ⓒ</f> Men i kung Rehabeams femte regeringsår drog Egyptens kung Shishak<f>[60]</f> upp mot Jerusalem, därför att de hade varit otrogna mot HERREN.


text:
Han kom med 1 200 vagnar och 60 000 ryttare, och ingen kunde räkna det folk som följde honom från Egypten: libyer, suckeer<f>[61]</f> och nubier.


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Profeten Shemaja hade kommit till Rehabeam och till Juda furstar, som av fruktan för Shishak hade samlats i Jerusalem. Och han sade till dem: ”Så säger HERREN: Ni har övergett mig, och därför har också jag övergett er och gett er i Shishaks hand.”


text:
<pb/><f>ⓕ</f> När HERREN såg att de ödmjukade sig, kom HERRENS ord till Shemaja. Han sade: ”Eftersom de har ödmjukat sig vill jag inte fördärva dem. Jag ska låta dem komma undan med knapp nöd, och min vrede ska inte bli utgjuten över Jerusalem genom Shishaks hand.


text:
<f>ⓖ</f> Men de ska bli hans tjänare, och de ska förstå vad det är att tjäna mig och att tjäna främmande kungadömen.”


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Egyptens kung Shishak drog alltså upp mot Jerusalem. Han tog skatterna<f>[62]</f> i HERRENS hus och skatterna i kungapalatset. Alltsammans tog han. Han tog också de sköldar av guld som Salomo hade låtit göra.


text:
Så ofta kungen gick till HERRENS hus, gick också livvakterna och bar dem. Sedan förde de dem tillbaka till livvaktsalen.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Eftersom Rehabeam ödmjukade sig, vände sig HERRENS vrede ifrån honom så att han inte fördärvade honom helt. Det fanns ännu sådant som var gott i Juda.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Kung Rehabeam stärkte alltså sitt välde i Jerusalem och fortsatte att regera. Han var fyrtioett år gammal när han blev kung, och han regerade sjutton år<f>[63]</f> i Jerusalem, den stad som HERREN hade utvalt ur alla Israels stammar för att där fästa sitt namn. Hans mor hette Naama och var ammonitiska.


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Vad som mer finns att säga om Rehabeam, om hans första tid såväl som om hans sista, det är skrivet i profeten Shemajas och siaren Iddos krönikor, enligt släktregistrens sätt. Rehabeam och Jerobeam låg i krig med varandra så länge de levde.


text:
<pb/>Och Rehabeam gick till vila hos sina fäder och blev begravd i Davids stad. Hans son Abia blev kung efter honom.


text:
och han regerade tre år<f>[64]</f> i Jerusalem. Hans mor hette Mikaja<f>[65]</f>, Uriels dotter, från Gibea. Abia och Jerobeam låg i krig med varandra.


text:
Abia började kriget med en här av tappra krigsmän, 400 000 utvalda män. Men Jerobeam ställde upp till strid mot honom med 800 000 utvalda tappra stridsmän.


text:
<pb/>Abia steg upp på berget Semarajim<f>[66]</f> i Efraims bergsbygd och sade: ”Hör mig, Jerobeam och hela Israel!


text:
<f>ⓜ</f> Skulle ni inte veta att det är HERREN, Israels Gud, som har gett kungadömet över Israel åt David för evig tid, åt honom själv och hans söner, genom ett saltförbund?<f>[67]</f>


text:
<f>ⓝ</f> Men Jerobeam, Nebats son, Davids son Salomos tjänare, reste sig och gjorde uppror mot sin herre.


text:
En skara löst folk slöt sig till honom, onda människor som blev för starka för Rehabeam, Salomos son. Rehabeam var ung och ängslig och kunde därför inte stå emot dem.


text:
<f>ⓞ</f> Och nu menar ni er kunna stå emot HERRENS kungadöme som tillhör Davids söner, eftersom ni är en stor skara och har hos er de guldkalvar som Jerobeam gjorde till gudar åt er.


text:
<f>ⓟ</f> Har ni inte drivit bort HERRENS präster, Arons söner, och leviterna och själva gjort er präster, så som andra folk gör? Vem som än kommer med en ungtjur och sju baggar för att bli prästvigd får bli präst åt de gudar som inte är gudar.


text:
<pb/>Men vi har HERREN till vår Gud, och vi har inte övergett honom. De präster som gör tjänst inför HERREN är Arons söner, och leviterna sköter tempeltjänsten.


text:
<f>ⓠ</f> De offrar åt HERREN varje morgon och varje kväll brännoffer och väldoftande rökelse. Och de ordnar med bröd på bordet av rent guld och med den gyllene ljusstaken, så att lamporna på den lyser varje kväll, för vi håller vad HERREN vår Gud har befallt oss att hålla. Men ni har övergett honom.


text:
<f>ⓡ</f> Och se, Gud är med oss, i spetsen för oss, och vi har hans präster med larmtrumpeterna för att blåsa till strid mot er. Ni Israels barn, strid inte mot HERREN, era fäders Gud, för ni kommer inte att lyckas.”


text:
<pb/>Men Jerobeam hade låtit omringa dem och lagt ett bakhåll för att falla dem i ryggen. Så stod de nu mitt emot Juda män och hade sitt bakhåll bakom dem.


text:
När Juda vände sig om och såg att de hade fiender både framför sig och bakom sig ropade de till HERREN och prästerna blåste i trumpeterna.


text:
Därefter höjde Juda män ett härskri, och när de gjorde så lät Gud Jerobeam och hela Israel bli slagna av Abia och Juda.


text:
Sedan vållade Abia och hans folk ett stort manfall bland dem, så att 500 000 av Israels unga män blev slagna.


text:
Alltså blev Israels barn kuvade vid den tiden, men Juda barn var starka, för de stödde sig på HERREN, sina fäders Gud.


text:
Abia förföljde Jerobeam och erövrade dessa städer från honom: Betel med underlydande orter, Jeshana med underlydande orter och Efron<f>[68]</f> med underlydande orter.


text:
<pb/>Men Abia stärkte sin makt. Han tog sig fjorton hustrur och blev far till tjugotvå söner och sexton döttrar.


text:
<f>ⓢ</f> Vad som mer finns att säga om Abia, om hans bedrifter och annat som rör honom, det är skrivet i profeten Iddos utläggning.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Abia gick till vila hos sina fäder, och man begravde honom i Davids stad. Hans son Asa<f>[69]</f> blev kung efter honom. Under hans tid hade landet ro i tio år<f>[70]</f>.


text:
<f>ⓥ</f> Han avlägsnade de främmande altarna<f>[71]</f> och offerhöjderna, slog sönder stoderna och högg ner asherapålarna.


text:
<f>ⓦ</f> Ur alla Juda städer tog han bort offerhöjderna och solstoderna.<f>[72]</f> Och riket hade lugn under hans tid.


text:
<pb/>Han byggde befästa städer i Juda eftersom landet hade ro. Och han förde inte något krig under dessa år, för HERREN hade gett honom ro.


text:
Han sade därför till Juda: ”Låt oss bygga dessa städer och runt omkring förse dem med murar och torn, med portar och bommar. Landet är ännu vårt, därför att vi har sökt HERREN vår Gud. Vi har sökt honom, och han har gett oss ro på alla sidor.” <pb/>Så byggde de och hade framgång.


text:
Asa hade en här som utgjordes av 300 000 man från Juda och som bar stora sköldar och spjut. Utöver dessa kom från Benjamin 280 000 man som bar små sköldar och som spände båge. Alla dessa var tappra stridsmän.


text:
<pb/>Men nubiern Sera<f>[73]</f> drog ut mot dem med en här på tusen gånger tusen man och trehundra vagnar, och han kom ända till Maresha.


text:
<f>ⓧ</f> Då ropade Asa till HERREN sin Gud: ”HERRE, utom dig finns ingen som kan hjälpa i striden mellan den starke och den svage. Så hjälp oss, HERRE vår Gud, för vi stöder oss på dig, och vi har kommit hit i ditt namn mot denna skara. HERRE, du är vår Gud. Låt ingen människa stå dig emot.”


text:
Asa och folket som var med honom förföljde dem ända till Gerar.<f>[75]</f> Av nubierna föll så många att ingen av dem kom undan med livet, för de blev nergjorda av HERREN och hans här. Och folket tog ett stort byte.


text:
<f>ⓩ</f> Sedan intog de alla städer runt omkring Gerar, eftersom fruktan för HERREN hade kommit över dem. Och de plundrade alla städerna, eftersom det fanns mycket att plundra i dem.


text:
Till och med boskapsskjulen bröt de ner, och de förde bort kameler och småboskap i mängd. De vände sedan tillbaka till Jerusalem.


text:
<f>ⓑ</f> Han gick ut mot Asa och sade till honom: ”Hör mig, du Asa, och ni hela Juda och Benjamin. HERREN är med er när ni är med honom, och om ni söker honom låter han sig finnas av er. Men om ni överger honom kommer han att överge er.


text:
<f>ⓒ</f> En lång tid levde Israel utan den sanne Guden, utan präster som undervisade dem och utan någon lag.


text:
<f>ⓓ</f> Men i sin nöd omvände de sig till HERREN, Israels Gud, och när de sökte honom lät han sig finnas av dem.


text:
<f>ⓔ</f> Under de tiderna fanns det ingen trygghet när man gick ut eller in, utan stor förvirring rådde bland alla som bodde här i länderna.


text:
<pb/>När Asa hörde dessa ord och denna profetia av profeten Oded, tog han mod till sig och avlägsnade de eländiga avgudabilderna ur Juda och Benjamins hela land och ur de städer som han hade erövrat i Efraims bergsbygd. Han upprättade på nytt HERRENS altare, det som stod framför HERRENS förhus.


text:
<pb/>Och han samlade hela Juda och Benjamin, liksom de främlingar från Efraim, Manasse och Simeon som bodde ibland dem. Många från Israel hade anslutit sig till honom när de såg att HERREN hans Gud var med honom.


text:
<f>ⓗ</f> Av det byte de hade fört med sig offrade de på den dagen åt HERREN 700 tjurar och 7 000 djur av småboskapen.


text:
<f>ⓘ</f> Och de slöt det förbundet att de skulle söka HERREN, sina fäders Gud, av hela sitt hjärta och av hela sin själ.


text:
<f>ⓙ</f> Var och en som inte sökte HERREN, Israels Gud, skulle bli dödad, liten eller stor, man eller kvinna.


text:
Hela Juda gladde sig över eden, för de hade svurit den av hela sitt hjärta, och de sökte HERREN med hela sin vilja. Han lät sig finnas av dem, och han lät dem få ro på alla sidor.


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Kung Asa avsatte också sin mor<f>[77]</f> Maaka från hennes drottningvärdighet, därför att hon hade satt upp en avgudabild åt Ashera. Asa högg ner hennes avgudabild, krossade den och brände den i Kidrondalen.


text:
<pb/>Offerhöjderna blev dock inte avlägsnade ur Israel, men Asas hjärta var hängivet Gud så länge han levde.


text:
Han förde in i Guds hus både det hans far och det han själv hade helgat åt HERREN: silver, guld och kärl.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> I Asas trettiosjätte regeringsår<f>[78]</f> drog Israels kung Basha<f>[79]</f> upp mot Juda och började befästa Rama<f>[80]</f> för att hindra att någon kom vare sig från eller till Asa, Juda kung.


text:
<pb/><f>ⓜ</f> Då tog Asa silver och guld ur skattkamrarna i HERRENS hus och i kungapalatset och sände det till Ben-Hadad<f>[81]</f>, Arams kung som bodde i Damaskus, och lät säga:


text:
”Låt oss ingå förbund, du och jag, liksom det var mellan min far och din far. Här sänder jag dig silver och guld. Bryt därför ditt förbund med Basha, Israels kung, så att han lämnar mig i fred.”


text:
<pb/>Ben-Hadad lyssnade till kung Asa och sände sina befälhavare mot Israels städer och erövrade Ijon, Dan och Abel-Majim samt alla förrådshus i Naftalis städer.<f>[82]</f>


text:
<pb/>Men kung Asa tog med sig hela Juda, och de förde bort ifrån Rama stenar och trävirke som Basha hade använt till att befästa Rama. Med detta befäste Asa Geba och Mispa<f>[83]</f>.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Vid den här tiden kom siaren Hanani<f>[84]</f> till Asa, Juda kung, och sade till honom: ”Du stödde dig på kungen i Aram och inte på HERREN din Gud, och därför har den arameiske kungens här sluppit undan din hand.


text:
<f>ⓞ</f> Var inte nubierna och libyerna en stor här med vagnar och ryttare i mängd? Men han gav dem i din hand för att du stödde dig på HERREN,


text:
<f>ⓟ</f> för HERRENS ögon sveper över hela jorden för att stärka dem som med sina hjärtan ger sig hän åt honom. I detta har du handlat dåraktigt. Därför ska du från och med nu ha ständiga strider.”


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Men Asa blev vred på siaren och satte honom i stockhuset, så rasande var han på honom för detta. Vid samma tid for Asa våldsamt fram också mot andra av folket.


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Vad som mer finns att säga om Asa, om hans första tid och om hans sista, det är skrivet i boken om Juda och Israels kungar.


text:
I sitt trettionionde regeringsår fick Asa en mycket allvarlig sjukdom i sina fötter. Men trots sin sjukdom sökte han inte HERREN, utan bara läkare.


text:
<f>ⓢ</f> Man begravde honom i den grav han hade låtit hugga ut åt sig i Davids stad. Man lade honom på en bädd som man hade fyllt med väldoftande kryddor av olika slag, konstmässigt beredda, och tände ett väldigt bål till hans ära<f>[85]</f>.


text:
och förlade krigsfolk i alla befästa städer i Juda och trupper i Juda land och i de städer i Efraim som hans far Asa hade intagit.


text:
HERREN var med Joshafat, för han vandrade de vägar som hans fader David hade gått under sin första tid. Han sökte inte baalerna,


text:
<f>ⓤ</f> HERREN stärkte kungadömet i hans hand. Hela Juda gav gåvor åt Joshafat, och han fick stor rikedom och ära.


text:
<pb/>I sitt tredje regeringsår sände Joshafat ut sina hövdingar Ben-Hajil, Obadja<f>[87]</f>, Sakarja, Netanel och Mikaja för att undervisa i Juda städer.


text:
Tillsammans med dem sände han leviterna Shemaja, Netanja, Sebadja, Asael, Shemiramot, Jonatan, Adonia, Tobia och Tob-Adonia, och de hade med sig prästerna Elishama och Joram.


text:
Dessa undervisade i Juda och hade HERRENS lagbok med sig. De reste omkring till alla Juda städer och undervisade folket.


text:
<pb/><f>ⓥ</f> Fruktan för HERREN kom över alla kungadömen i de länder som låg omkring Juda, så att de inte vågade föra krig mot Joshafat.


text:
<f>ⓦ</f> Några av filisteerna förde gåvor till Joshafat och gav silver i skatt. Och araberna förde småboskap till honom, 7 700 baggar och 7 700 bockar.


text:
Och detta var ordningen bland dem efter deras familjer. Till Juda hörde följande höga befäl: befälhavaren Adna och med honom 300 000 tappra stridsmän,


text:
och efter honom Amasja, Sikris son, som frivilligt hade gett sig i HERRENS tjänst, och med honom 200 000 tappra stridsmän.


text:
Från Benjamin kom Eljada, en tapper stridsman, och med honom 200 000 man beväpnade med båge och sköld.


text:
Det var dessa som gjorde tjänst hos kungen, och därtill kom de som kungen hade förlagt i de befästa städerna i hela Juda.


text:
<pb/><f>ⓧ</f> Joshafat hade vunnit stor rikedom och ära, och genom giftermål<f>[89]</f> blev han släkt med Ahab<f>[90]</f>.


text:
<f>ⓨ</f> Efter några år for han ner till Ahab i Samaria. Ahab lät slakta en stor mängd får och oxar för honom och för folket han hade med sig, och han försökte förmå honom att dra upp mot Ramot i Gilead.<f>[91]</f>


text:
Ahab, Israels kung, frågade Joshafat, Juda kung: ”Vill du dra ut med mig mot Ramot i Gilead?” Han svarade honom: ”Jag som du och mitt folk som ditt folk. Jag ska vara med dig i striden.”


text:
<pb/>Då samlade Israels kung profeterna, fyrahundra män, och frågade dem: ”Ska vi dra ut mot Ramot i Gilead för att belägra det eller ska jag låta bli?” De svarade: ”Dra dit upp! Gud ska ge det i kungens hand.”


text:
Men Joshafat sade: ”Finns det inte längre någon HERRENS profet här, så att vi kan fråga genom honom?”


text:
Israels kung svarade Joshafat: ”Här finns ännu en man, Mika, Jimlas son. Genom honom kan vi fråga HERREN. Men jag hatar honom, för han profeterar aldrig lycka åt mig utan alltid bara olycka.” Joshafat sade: ”Kungen ska inte säga så.”


text:
Israels kung och Joshafat, Juda kung, satt nu på var sin tron, klädda i sina skrudar. De satt på en tröskplats vid ingången till Samarias port medan alla profeterna profeterade inför dem.


text:
<pb/>Sidkia, Kenaanas son, gjorde sig då horn av järn och sade: ”Så säger HERREN: Med dessa ska du stånga arameerna, så att de förgörs.”


text:
Och alla profeterna profeterade på samma sätt och sade: ”Dra upp mot Ramot i Gilead, så ska du ha framgång. HERREN ska ge det i kungens hand.”


text:
<pb/>Budbäraren som hade gått för att hämta Mika sade till honom: ”Hör på! Profeterna lovar med en mun lycka åt kungen. Låt därför dina ord stämma överens med deras och lova också du lycka.”


text:
<pb/>När han kom till kungen frågade kungen honom: ”Mika, ska vi dra ut mot Ramot i Gilead för att belägra det, eller ska jag låta bli? Han svarade: ”Dra dit upp, så ska ni ha framgång. De ska bli givna i er hand.”


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Då sade han: ”Jag såg hela Israel skingrat på bergen, som får utan herde. Och HERREN sade: Dessa har inte någon herre. Låt dem vända hem i frid, var och en till sitt.”


text:
Då sade Israels kung till Joshafat: ”Sade jag inte till dig att han aldrig profeterar lycka åt mig utan bara olycka?”


text:
<pb/>Men Mika sade: ”Hör alltså HERRENS ord: Jag såg HERREN sitta på sin tron och himlens hela härskara stod på hans högra sida och på hans vänstra.


text:
Och HERREN sade: Vem vill locka Ahab, Israels kung, att dra upp mot Ramot i Gilead så att han stupar där? Den ene sade si och den andre så.


text:
<f>ⓐ</f> Då kom en ande fram och ställde sig inför HERREN och sade: Jag ska locka honom till det. HERREN frågade honom: Hur då?


text:
Han svarade: Jag ska gå ut och bli en lögnens ande i alla hans profeters mun. Då sade HERREN: Försök locka honom till det, och du ska också lyckas. Gå ut och gör så!


text:
Och se, nu har HERREN lagt en lögnens ande i dessa dina profeters mun, och HERREN har beslutat att olycka ska drabba dig.”


text:
<pb/><f>ⓑ</f> Då gick Sidkia, Kenaanas son, fram och gav Mika ett slag på kinden och sade: ”På vilken väg har då HERRENS Ande gått bort från mig för att tala till dig?”


text:
Men Israels kung sade: ”Ta Mika och för honom tillbaka till Amon, stadens överste, och till Joash, kungasonen,


text:
och säg: Så säger kungen: Sätt honom i fängelse och låt honom leva på vatten och bröd tills jag kommer välbehållen tillbaka.”


text:
<f>ⓒ</f> Mika svarade: ”Om du kommer välbehållen tillbaka, har HERREN inte talat genom mig.” Och han tillade: ”Hör detta, alla ni folk!”


text:
Och Israels kung sade till Joshafat: ”Jag ska dra ut i striden förklädd, men kläd dig du i dina egna kläder.” Så förklädde sig Israels kung när de drog ut i striden.


text:
<pb/>Men Arams kung hade gett en befallning åt befälen för vagnarna. Han hade sagt: ”Ni ska inte ge er i strid med någon, vare sig liten eller stor, utan bara med Israels kung.”


text:
När befälen över vagnarna fick se Joshafat, tänkte de: ”Där är Israels kung!” Och de omringade honom för att anfalla honom. Då gav Joshafat upp ett rop, och HERREN hjälpte honom. Gud drev bort dem ifrån honom.


text:
<pb/>Men en man, som spände sin båge och sköt på måfå, träffade Israels kung i en fog på rustningen. Då sade kungen till föraren av vagnen: ”Vänd vagnen och ta mig ut ur striden, för jag är sårad.”


text:
Striden blev den dagen allt häftigare, och Israels kung stod ända till kvällen upprätt i sin vagn, vänd mot arameerna. Men vid solnedgången dog han.


text:
<f>ⓔ</f> Då gick siaren Jehu, Hananis son, ut mot kung Joshafat och sade till honom: ”Ska man hjälpa den ogudaktige? Ska du älska dem som hatar HERREN? Därför vilar HERRENS vrede över dig.


text:
<f>ⓕ</f> Men något gott har blivit funnet hos dig, för du har utrotat asherapålarna ur landet och vänt ditt hjärta till att söka Gud.”


text:
<pb/>Joshafat bodde nu i Jerusalem, men han begav sig åter ut bland folket, från Beer-Sheba till Efraims bergsbygd, och förde dem tillbaka till HERREN, deras fäders Gud.


text:
<f>ⓗ</f> Han sade till domarna: ”Se upp med vad ni gör! Det är inte för människor ni dömer utan för HERREN. Han är med er så ofta ni dömer.


text:
<f>ⓘ</f> Låt nu fruktan för HERREN vara över er. Var noga med vad ni gör, för hos HERREN vår Gud finns ingen orätt. Han är inte partisk och tar inga mutor.”


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Även i Jerusalem satte Joshafat några av leviterna och prästerna och några av huvudmännen för Israels familjer till att döma enligt HERRENS lag och avgöra rättstvister. När de sedan vände tillbaka till Jerusalem,


text:
Så ofta en rättssak dras inför er av era bröder som bor i sina städer, antingen dom för dråp eller tillämpning av lag och bud, stadgar och förordningar, då ska ni varna dem så att de inte ådrar sig skuld inför HERREN och hans vrede drabbar er och era bröder. Så ska ni göra för att inte dra skuld över er.


text:
Och se, översteprästen Amarja ska vara er ledare i allt som angår HERREN, och Sebadja, Ismaels son, fursten för Juda hus, i allt som rör kungen. Och leviterna ska vara tjänstemän under er. Var frimodiga i det ni gör, och HERREN ska vara med den som är god.”


text:
<pb/>Sedan kom moabiterna<f>[92]</f> och ammoniterna och med dem andra ammoniter<f>[93]</f> för att strida mot Joshafat.


text:
Man kom och berättade det för Joshafat och sade: ”En stor skara kommer mot dig från landet på andra sidan havet, från Aram. De är i Hasason-Tamar,<f>[94]</f> det vill säga En-Gedi.”


text:
<f>ⓚ</f> Då greps Joshafat av fruktan och beslöt sig för att rådfråga HERREN, och han utlyste en fasta över hela Juda.


text:
Och Juda samlades för att söka hjälp hos HERREN, och från alla Juda städer kom man för att söka HERREN.


text:
<pb/>Joshafat steg upp i Juda mäns och Jerusalems församling i HERRENS hus, framför den nya förgården.


text:
<f>ⓛ</f> Han sade: ”HERRE, våra fäders Gud, är inte du Gud i himlen och den som råder över alla hednafolkens riken? I din hand är kraft och makt, och det finns ingen som kan stå dig emot.


text:
Var det inte du, vår Gud, som fördrev detta lands invånare för ditt folk Israel och gav landet åt din vän Abrahams efterkommande för evig tid?


text:
<f>ⓜ</f> Om något ont kommer över oss, svärd, straffdom eller pest eller svält, så vill vi träda fram inför detta hus och inför ditt ansikte, för ditt namn är i detta hus, och vi vill ropa till dig ur djupet av vår bedrövelse, och du ska då höra och hjälpa.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Se nu folket från Ammon, Moab och Seirs bergsbygd! Det var deras område du inte lät Israel gå igenom när de kom från Egyptens land, utan de tog en omväg bort ifrån dem och förgjorde dem inte.


text:
Se hur de nu lönar oss! De kommer för att driva bort oss från din besittning som du har gett oss till arvedel.


text:
<f>ⓞ</f> Ska inte du, vår Gud, hålla dom över dem? Vi förmår ingenting mot denna stora skara som kommer mot oss, och vi vet inte vad vi ska göra. Men våra ögon är vända till dig.”


text:
Då kom HERRENS Ande mitt i församlingen över Jahasiel, son till Sakarja, son till Benaja, son till Jegiel, son till Mattanja, en levit av Asafs söner.


text:
Han sade: ”Lyssna, alla ni i Juda och ni Jerusalems invånare och kung Joshafat! Så säger HERREN till er: Var inte rädda eller modlösa inför denna stora skara, för striden är inte er utan Guds.


text:
Gå i morgon ner mot dem. De drar då uppför Hassisbacken<f>[95]</f>, och ni ska träffa på dem där dalen tar slut, framför Jeruels öken.


text:
<f>ⓟ</f> Men då är det inte ni som ska strida. Ni ska bara stiga fram och stå stilla, och ni ska få se HERRENS frälsning. Han är med er, ni från Juda och Jerusalem. Var inte rädda eller modlösa. Gå i morgon ut mot dem, och HERREN är med er.”


text:
<pb/>Då böjde Joshafat sig ner med ansiktet mot marken, och alla Juda män och Jerusalems invånare föll ner för HERREN och tillbad HERREN.


text:
Och de leviter som hörde till kehatiternas och koraiternas folk, stod upp och lovade HERREN, Israels Gud, med hög och stark röst.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Tidigt nästa morgon gick de ut till Tekoas öken. Och när de drog ut, steg Joshafat fram och sade: ”Hör mig, ni av Juda och ni Jerusalems invånare! Stå fasta i tron på HERREN er Gud så består ni, lita på hans profeter så lyckas ni.”


text:
<f>ⓡ</f> Sedan han hade rådgjort med folket, ställde han upp sångare som skulle prisa HERREN i helig skrud medan de drog ut framför den beväpnade hären. De skulle sjunga: ”Tacka HERREN, evig är hans nåd.”


text:
<pb/>Och när de började att sjunga och lova, lät HERREN ett angrepp komma bakifrån på folket från Ammon, Moab och Seirs bergsbygd som hade kommit mot Juda, och de blev slagna.


text:
<f>ⓢ</f> Folket från Ammon och Moab reste sig mot folket från Seirs bergsbygd för att förinta och förgöra dem, och när de hade gjort slut på folket från Seir hjälptes de åt att förgöra varandra.


text:
<pb/>När Juda män kom upp på höjden med utsikt över öknen vände de sig mot fiendeskaran, och se, där låg döda kroppar fallna på marken. Ingen hade kommit undan.


text:
Och när Joshafat kom med sitt folk för att plundra och ta byte från dem, fann de bland dem både gods och kläder<f>[96]</f> och värdesaker i stor mängd. De tog för sig så mycket att de inte kunde bära det, och de fortsatte plundringen i tre dagar, för bytet var stort.


text:
Men på fjärde dagen samlades de i Berakadalen<f>[97]</f>. Där välsignade de HERREN, och därför fick platsen namnet Berakadalen, som den heter än i dag.


text:
<pb/>Därefter vände alla Juda och Jerusalems män, med Joshafat i spetsen, glada tillbaka till Jerusalem, eftersom HERREN hade låtit dem glädja sig över sina fiender.


text:
Och fruktan för Gud kom över alla länders riken, när de hörde att HERREN hade stridit mot Israels fiender.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Så regerade Joshafat över Juda. Han var trettiofem år gammal när han blev kung, och han regerade tjugofem år i Jerusalem. Hans mor hette Asuba<f>[98]</f> och var dotter till Shilhi.


text:
Han vandrade på sin far Asas väg och vek inte av från den, för han gjorde det som var rätt i HERRENS ögon.


text:
<pb/>Men offerhöjderna avskaffades inte, och folket hade ännu inte vänt sina hjärtan till sina fäders Gud.


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Vad som mer finns att säga om Joshafat, om hans första tid och om hans sista, det är skrivet i Jehus, Hananis sons, krönika som är upptagen i boken om Israels kungar.


text:
<pb/>Därefter ingick Juda kung Joshafat förbund med Israels kung Ahasja<f>[99]</f>, trots att Ahasja levde ogudaktigt.


text:
Joshafat kom överens med honom att bygga skepp som skulle gå till Tarshish. De byggde fartygen i Esjon-Geber.


text:
<f>ⓥ</f> Då profeterade Elieser, Dodavahus son från Maresha, mot Joshafat och sade: ”Eftersom du har ingått förbund med Ahasja ska HERREN låta ditt företag bli om intet.” Och skeppen led skeppsbrott så att de inte kunde gå till Tarshish.


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Joshafat gick till vila hos sina fäder och blev begravd hos sina fäder i Davids stad. Hans son Joram blev kung efter honom.


text:
<pb/>Joram hade bröder, söner till Joshafat: Asarja, Jehiel, Sakarja, Asarjahu, Mikael och Shefatja. Alla dessa var söner till Joshafat, Israels kung.


text:
Deras far gav dem många gåvor i silver och guld och andra dyrbarheter, dessutom befästa städer i Juda. Men kungadömet gav han åt Joram, eftersom han var den förstfödde.


text:
När Joram hade tagit över sin fars kungadöme och stärkt sin ställning dödade han alla sina bröder med svärd, liksom några av Israels furstar.


text:
<pb/><f>ⓧ</f> Joram var trettiotvå år när han blev kung, och han regerade åtta år<f>[100]</f> i Jerusalem.


text:
Men han vandrade på Israels kungars väg, så som Ahabs hus hade gjort, för hans hustru var en dotter till Ahab<f>[101]</f>. Han gjorde det som var ont i HERRENS ögon.


text:
<f>ⓨ</f> Men HERREN ville inte fördärva Davids hus, på grund av det förbund som han hade slutit med David. Han hade lovat att han och hans söner skulle ha en lampa för alltid.


text:
Då drog Joram dit med sina befälhavare och alla sina vagnar. Han bröt upp på natten och slog edomiterna, som hade omringat honom, och befälhavarna över deras vagnar.


text:
Så avföll Edom från Juda välde, och det har varit skilt därifrån ända till denna dag. Vid samma tid avföll också Libna<f>[103]</f> från Jorams välde, därför att han hade övergett HERREN, sina fäders Gud.


text:
Också han uppförde offerhöjder på bergen i Juda och förledde så Jerusalems invånare till trolöshet och förförde Juda.


text:
<pb/>Och det kom ett brev till honom från profeten Elia där det stod: ”Så säger HERREN, din fader Davids Gud: Du har inte vandrat på din far Joshafats vägar eller på Juda kung Asas vägar,


text:
utan du har vandrat på Israels kungars väg och förlett Juda och Jerusalems invånare till avgudadyrkan, på samma sätt som Ahabs hus har gjort. Du har dräpt dina bröder, dem som hörde till din fars hus och som var bättre än du.


text:
Och du ska själv drabbas av en sjukdom i dina inälvor, tills dina inälvor efter en tid faller ut till följd av sjukdomen.”


text:
De drog upp mot Juda och bröt in där och förde bort alla dyrbarheter som fanns i kungapalatset, dessutom hans söner och hustrur, så att han inte hade kvar någon av sina söner utom Joahas,<f>[105]</f> sin yngste son.


text:
<f>ⓐ</f> Och efter en tid, när två år hade gått, föll hans inälvor ut till följd av sjukdomen och han dog i svåra plågor. <pb/>Hans folk tände inte något bål till hans ära, så som de hade gjort efter hans fäder.


text:
<f>ⓑ</f> Han var trettiotvå år när han blev kung, och han regerade åtta år i Jerusalem. Han gick bort utan att någon saknade honom, och man begravde honom i Davids stad, men inte i kungagravarna.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Jerusalems invånare gjorde Ahasja, Jorams yngste son, till kung efter honom, för alla de äldre sönerna hade blivit dräpta av det rövarband som hade kommit med araberna till lägret. Så blev Ahasja, Jorams son, kung i Juda.


text:
Han var tjugotvå år<f>[106]</f> när han blev kung och han regerade ett år<f>[107]</f> i Jerusalem. Hans mor hette Atalja, Omris dotter<f>[108]</f>.


text:
Också han vandrade på samma väg som Ahabs hus, eftersom hans mor förledde honom till att leva ogudaktigt.


text:
Han gjorde det som var ont i HERRENS ögon liksom Ahabs hus hade gjort, för efter hans fars död tog han sina rådgivare därifrån, till sitt eget fördärv.


text:
<f>ⓓ</f> Det var också deras råd han följde när han drog ut tillsammans med Israels kung Joram, Ahabs son, och stred mot Arams kung Hasael vid Ramot i Gilead. <pb/>Men Joram blev sårad av arameerna.


text:
<f>ⓔ</f> Då vände han tillbaka för att i Jisreel läka såren han hade fått vid Rama i striden mot Arams kung Hasael. Och Juda kung Asarja<f>[109]</f>, Jorams son, reste ner för att besöka Joram, Ahabs son, i Jisreel eftersom han låg sjuk.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Men det var till Ahasjas fördärv som Gud hade bestämt att han skulle komma till Joram. När han väl hade kommit dit, for han med Joram för att möta Jehu, Nimshis son, som HERREN hade smort till att utrota Ahabs hus.


text:
<f>ⓖ</f> Så hände det att Jehu, medan han utförde straffdomen över Ahabs hus, träffade på de Juda furstar och de brorsöner till Ahasja som var i Ahasjas tjänst, och han dödade dem.


text:
<f>ⓗ</f> Sedan sökte han efter Ahasja, och de grep honom där han höll sig gömd i Samaria. De förde honom till Jehu och dödade honom. Men de begravde honom, för de sade: ”Han var son till Joshafat som sökte HERREN av hela sitt hjärta.” Av Ahasjas hus fanns det sedan ingen som kunde ta över kungadömet.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> När nu Atalja, Ahasjas mor, såg att hennes son var död, stod hon upp och utrotade hela kungasläkten i Juda.


text:
Men just när kungabarnen skulle dödas, tog kungadottern Joshabeat<f>[110]</f> i hemlighet bort Joash, Ahasjas son, från kungasönerna och förde honom tillsammans med hans amma in i sovkammaren. Där höll Josabeat, kung Jorams dotter, prästen Jojadas hustru — som också var Ahasjas syster — honom gömd för Atalja, så att hon inte dödade honom.


text:
Sedan var han hos dem i Guds hus, där han hölls gömd i sex år medan Atalja<f>[111]</f> regerade i landet.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> I det sjunde året tog Jojada mod till sig och ingick förbund med befälen Asarja, Jerohams son, Ismael, Johanans son, Asarja, Obeds son, Maaseja, Adajas son, och Elisafat, Sikris son.


text:
<pb/>Dessa reste sedan igenom Juda och samlade leviterna ur alla Juda städer liksom huvudmännen för Israels familjer. När de kom till Jerusalem,


text:
<f>ⓚ</f> slöt hela församlingen i Guds hus ett förbund med kungen. Och Jojada sade till dem: ”Kungens son ska nu vara kung, så som HERREN har bestämt om Davids söner.


text:
Detta är vad ni ska göra: En tredjedel av er, nämligen de präster och leviter som börjar vakten på sabbaten, ska stå på vakt vid trösklarna.


text:
En tredjedel ska vara vid kungapalatset och en tredjedel vid Jesodporten. Och allt folket ska vara på förgårdarna till HERRENS hus.


text:
Men ingen annan än prästerna och de tjänstgörande leviterna ska gå in i HERRENS hus. De får gå in, för de är heliga. Men allt det övriga folket ska hålla vad HERREN har befallt dem att hålla.


text:
Leviterna ska ställa sig runt omkring kungen, var och en med sina vapen i handen. Om någon vill tränga sig in i huset ska han dödas. Ni ska följa kungen, både när han går in och går ut.”


text:
<pb/>Leviterna och hela Juda gjorde allt som prästen Jojada hade befallt dem. Var och en av dem tog sina män, både de som skulle gå på vakten på sabbaten och de som skulle gå av vakten på sabbaten, för prästen Jojada lät ingen avdelning vara fri från tjänstgöring.


text:
Och prästen Jojada gav befälen de spjut och de olika slag av sköldar som hade tillhört kung David och som fanns i Guds hus.


text:
Han ställde upp folket, var och en med sitt vapen i handen, från husets södra sida till husets norra sida, mot altaret och mot huset, runt omkring kungen.


text:
<f>ⓛ</f> Sedan förde de ut kungasonen och satte på honom kronan och gav honom vittnesbördet<f>[112]</f> och gjorde honom till kung. Jojada och hans söner smorde honom och ropade: ”Leve kungen!”


text:
<pb/>När Atalja hörde folkets rop, då de skyndade fram och hyllade kungen, gick hon in i HERRENS hus till folket.


text:
<f>ⓜ</f> Hon såg sig omkring, och se, då stod kungen där vid sin pelare, nära ingången, och befälen och trumpetblåsarna stod bredvid kungen, och allt folket i landet jublade och stötte i trumpeterna, och sångarna med sina instrument ledde hyllningssången. Då rev Atalja sönder sina kläder och ropade: ”Sammansvärjning! Sammansvärjning!”


text:
<pb/>Men prästen Jojada lät befälen som anförde skaran träda fram, och han sade till dem: ”För ut henne mellan leden! Och om någon följer henne ska han dödas med svärd.” Prästen förbjöd dem nämligen att döda henne i HERRENS hus.


text:
Så grep de henne, och när hon hade kommit fram dit där Hästporten leder in i kungapalatset dödade de henne där.


text:
<pb/>Jojada slöt ett förbund mellan sig och allt folket och kungen, att de skulle vara ett HERRENS folk.


text:
Och allt folket begav sig till Baals tempel och rev ner det och slog sönder dess altaren och bilder, och Mattan, Baals präst, dödade de framför altarna.


text:
<f>ⓝ</f> Tillsynen av HERRENS hus lade Jojada i händerna på de levitiska prästerna, som David hade indelat i klasser för tjänstgöringen i HERRENS hus, till att offra brännoffer åt HERREN, så som det var föreskrivet i Mose lag, med jubel och sång efter Davids föreskrifter.


text:
Och han ställde dörrvakterna vid portarna till HERRENS hus, för att ingen som på något sätt var oren skulle komma in.


text:
Och han tog med sig befälen och de förnämsta och mäktigaste bland folket och allt folket i landet och förde kungen ner från HERRENS hus, och de gick in i kungapalatset genom Övre porten och satte kungen på kungatronen.


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Joash var sju år gammal när han blev kung, och han regerade fyrtio år<f>[113]</f> i Jerusalem. Hans mor hette Sibja och var från Beer-Sheba.


text:
Han samlade prästerna och leviterna och sade till dem: ”Ge er ut till Juda städer varje år och samla in pengar från hela Israel för att få er Guds hus i ordning. Och skynda er med det.” Men leviterna gjorde sig ingen brådska.


text:
<f>ⓟ</f> Då kallade kungen till sig översteprästen Jojada och sade till honom: ”Varför har du inte sett till att leviterna driver in från Juda och Jerusalem den avgift till vittnesbördets tabernakel som HERRENS tjänare Mose har pålagt<f>[114]</f> Israels församling?


text:
Den ogudaktiga Ataljas söner har brutit ner Guds hus. Allt som var helgat till HERRENS hus har de använt till baalerna.”


text:
<pb/><f>ⓠ</f> På kungens befallning gjorde man en kista och ställde den utanför porten till HERRENS hus.


text:
<f>ⓡ</f> Och man lät utropa i Juda och Jerusalem att den skatt som Guds tjänare Mose hade ålagt Israel i öknen skulle erläggas åt HERREN.


text:
Alla furstarna och allt folket kom då glada med sina bidrag och kastade dem i kistan tills allt var insamlat.


text:
<pb/>När det blev tid att genom leviternas försorg föra kistan till de granskningsmän som kungen hade tillsatt, märkte de att det fanns mycket pengar i den. Då kom kungens sekreterare och översteprästens tjänsteman och tömde kistan och bar den sedan tillbaka till dess plats. De gjorde så dag efter dag och samlade in rikligt med pengar.


text:
Sedan lämnade kungen och Jojada pengarna åt de män som skulle utföra arbetet på HERRENS hus. De lejde också stenhuggare och hantverkare för att få HERRENS hus i ordning, och smeder som arbetade med järn och koppar.


text:
<pb/>De som fått i uppdrag att utföra arbetet gjorde det med framgång, och de återställde Guds hus i dess förra skick och förstärkte det.


text:
När de var färdiga med arbetet bar de resten av pengarna till kungen och Jojada, och man gjorde av dem kärl till HERRENS hus, kärl till gudstjänsten och offren, skålar och andra kärl av guld och silver. Och man offrade brännoffer i HERRENS hus hela tiden så länge Jojada levde.


text:
<pb/>Men Jojada blev gammal och mätt på att leva, och han dog. Han var vid sin död hundratrettio år.


text:
Man begravde honom i Davids stad bland kungarna, därför att han hade gjort det som var gott mot Israel och mot Gud och hans hus.


text:
Och de övergav HERRENS, sina fäders Guds, hus och tjänade asherapålarna och avgudarna. Då kom Guds vrede över Juda och Jerusalem på grund av dessa synder.


text:
<pb/><f>ⓢ</f> Och profeter blev sända till dem för att få dem att vända om till HERREN, och dessa varnade dem, men de lyssnade inte till dem.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Men Sakarja, prästen Jojadas son, hade blivit beklädd med Guds Andes kraft. Han steg fram inför folket och sade till dem: ”Så säger Gud: Varför bryter ni mot HERRENS bud? Det kan inte sluta lyckligt. Eftersom ni har övergett HERREN, har han också övergett er.”


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Då gaddade de ihop sig mot honom, och på kungens befallning stenade de honom på förgården till HERRENS hus.


text:
<f>ⓥ</f> Kung Joash tänkte inte på den kärlek som Sakarjas far Jojada hade visat honom utan dödade hans son. Och i sin dödstund sade Sakarja: ”HERREN ska se det här och utkräva hämnd.”


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Efter ett år drog arameernas här upp<f>[115]</f> mot Joash. De kom till Juda och Jerusalem och utrotade ur folket alla dess furstar. Och allt byte som de tog sände de till kungen i Damaskus.


text:
Arameernas här kom med endast en liten skara, men HERREN gav ändå en mycket stor här i deras hand därför att folket hade övergett HERREN, sina fäders Gud. Så fick arameerna utföra straffdomen över Joash.


text:
<pb/><f>ⓧ</f> När de drog bort från honom — de lämnade honom kvar svårt sjuk — gaddade hans tjänare ihop sig mot honom, därför att han hade utgjutit prästen Jojadas söners blod, och de dödade honom på hans bädd. Det blev hans död, och man begravde honom i Davids stad. Men man begravde honom inte i kungagravarna.


text:
De som gaddade ihop sig mot honom var Sabad, son till ammonitiskan Shimeat, och Josabad, son till moabitiskan Shimrit.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Vad beträffar Joashs söner och de många profetior som förkunnades mot honom och hur Guds hus återupprättades, det är skrivet i ”Utläggning av Kungaboken”. Hans son Amasja blev kung efter honom.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Amasja var tjugofem år när han blev kung, och han regerade tjugonio år<f>[116]</f> i Jerusalem. Hans mor hette Joaddan och var från Jerusalem.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Så snart hans kungadöme hade blivit befäst lät han döda dem av sina tjänare som hade dräpt hans far, kung Joash.


text:
<f>ⓑ</f> Men deras barn dödade han inte, utan gjorde som det stod skrivet<f>[117]</f> i Mose lagbok där HERREN hade befallt: ”Föräldrar ska inte dö för sina barns skull, och barn ska inte dö för sina föräldrars skull. Var och en ska dö genom sin egen synd.”


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Amasja samlade Juda och lät dem ställa upp efter sina familjer, efter sina överbefäl och underbefäl, hela Juda och Benjamin. Därefter mönstrade han dem som var tjugo år eller över och fann att de var 300 000 utvalda män som kunde bruka spjut och sköld.


text:
<pb/>Men en gudsman kom till honom och sade: ”O konung! Låt inte Israels här dra ut med dig, för HERREN är inte med Israel, inte med några av Efraims barn.


text:
Men gå du själv! Ta dig an verket och gå frimodigt ut i striden. Annars kommer Gud att låta dig falla för fienden, för Gud har makt både att hjälpa och att stjälpa.”


text:
Amasja sade till gudsmannen: ”Men vad ska vi göra med de hundra talenterna som jag har gett åt skaran från Israel?” Gudsmannen svarade: ”HERREN kan ge dig mycket mer än det.”


text:
<pb/>Då avskilde Amasja skaran som hade kommit till honom från Efraim och lät dem gå hem igen. Men de blev mycket arga på Juda och vände tillbaka hem i stor vrede.


text:
<pb/><f>ⓓ</f> Men Amasja fattade mod och förde sitt folk ut till Saltdalen och slog där 10 000 av Seirs män.


text:
Och Juda tog 10 000 till fånga levande. Dem förde de upp på toppen av en klippa och störtade ner dem från klippspetsen så att de alla krossades.


text:
<pb/>Men den trupp som Amasja hade sänt tillbaka och som inte hade fått gå med honom ut i striden föll in i Juda städer, från Samaria ända till Bet-Horon. De slog 3 000 av invånarna och tog ett stort byte.


text:
<pb/>När sedan Amasja kom tillbaka från sin seger över edomiterna, förde han med sig de gudar som folket i Seir tillbad och ställde upp dem som sina egna gudar. Han tillbad inför dem och tände offereld åt dem.


text:
<f>ⓔ</f> Då upptändes HERRENS vrede mot Amasja, och han sände till honom en profet som sade till honom: ”Varför rådfrågar du det folkets gudar som ju inte har kunnat rädda sitt eget folk ur din hand?”


text:
När profeten talade så till honom, svarade han honom: ”Har vi satt dig till kungens rådgivare? Sluta med det där! Varför vill du att vi ska slå ihjäl dig?” Profeten sade till sist: ”Jag förstår nu att Gud har beslutat att förgöra dig, eftersom du gör så här och inte lyssnar på mitt råd.”


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Sedan Amasja, Juda kung, hade hållit överläggningar, sände han bud till Israels kung Joash, son till Joahas, son till Jehu, och lät säga: ”Kom, låt oss drabba samman med varandra!”


text:
<pb/>Men Joash, Israels kung, sände då detta svar till Amasja, Juda kung: ”Törnbusken på Libanon sände en gång bud till cedern på Libanon och lät säga: Ge din dotter till hustru åt min son! Men ett vilddjur på Libanon gick fram över törnbusken och trampade ner den.


text:
Du säger till dig själv att du har slagit Edom, och ditt hjärta har blivit övermodigt och du vill vinna ära. Men stanna nu hemma. Varför utmanar du olyckan? Du kommer att falla och Juda med dig.”


text:
<pb/>Men Amasja lyssnade inte till detta, för det kom från Gud att de skulle ges i fiendehand eftersom de hade rådfrågat Edoms gudar.


text:
Och Israels kung Joash drog upp, och de drabbade samman med varandra, han och Juda kung Amasja, vid Bet-Shemesh<f>[119]</f> i Juda.


text:
Och Juda kung Amasja, son till Joash, son till Joahas, blev tillfångatagen<f>[120]</f> i Bet-Shemesh av Israels kung Joash. När han hade fört honom till Jerusalem bröt han ner ett stycke av Jerusalems mur, från Efraimsporten till Poneporten, fyrahundra alnar<f>[121]</f>.


text:
<f>ⓖ</f> Han tog allt guld och silver och alla kärl som fanns i Guds hus hos Obed-Edom, och skatterna i kungapalatset. Han tog även gisslan och vände sedan tillbaka till Samaria.


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Men Juda kung Amasja, Joashs son, levde i femton år efter att Israels kung Joash, Joahas son, hade dött.


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Amasja, om hans första tid såväl som om hans sista, det är skrivet i boken om Juda och Israels kungar.


text:
Från den tid då Amasja vek av från HERREN började man anstifta en sammansvärjning mot honom i Jerusalem, och han måste fly till Lakish<f>[122]</f>. De sände män efter honom till Lakish som dödade honom där.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Allt folket i Juda tog Ussia, som då var sexton år, och gjorde honom till kung i hans far Amasjas ställe.


text:
Det var han som byggde upp Elot<f>[123]</f> och han lade det åter under Juda, sedan kungen hade gått till vila hos sina fäder.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Ussia var sexton år när han blev kung, och han regerade femtiotvå år<f>[124]</f> i Jerusalem. Hans mor hette Jekolja och var från Jerusalem.


text:
Han rådfrågade Gud så länge Sakarja levde, han som lärde honom förstå Guds syner.<f>[125]</f> Så länge han sökte HERREN lät Gud det gå väl för honom.


text:
Han drog ut i strid mot filisteerna och bröt ner Gats, Jabnes och Ashdods murar, och han byggde städer i Ashdods område, i filisteernas land.


text:
Och ammoniterna betalade skatt till Ussia, och ryktet om honom sträckte sig ända till Egypten, för han blev mycket mäktig.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Ussia byggde torn i Jerusalem över Hörnporten, över Dalporten och över Vinkeln och befäste dem.


text:
Han byggde också torn i öknen och högg ut många brunnar, eftersom han hade en mängd boskap både i låglandet och på slätten. I bergsbygden och på de bördiga fälten hade han jordbruksarbetare och vingårdsarbetare, eftersom han älskade jordbruk.


text:
<pb/>Ussia hade också en här som var stridsberedd och som drog ut i avdelningar som mönstrats och räknats av skrivaren Jeguel och förmannen Maaseja under övervakning av Hananja, en av kungens befälhavare.


text:
Under deras befäl stod en krigshär av 307 500 man, som stred med kraft och mod och var på kungens sida mot fienden.


text:
<pb/>I Jerusalem lät han tillverka krigsmaskiner, konstruerade av uppfinnare, att sättas upp på tornen och på murarnas hörn för att skjuta i väg pilar och slunga stora stenar. Ryktet om honom spreds vida omkring, för han fick hjälp att stärka sin makt på ett underbart sätt.


text:
<pb/>Men när Ussia hade stärkt sin makt blev hans hjärta högmodigt, till hans eget fördärv. Han handlade trolöst mot HERREN sin Gud genom att gå in i HERRENS tempel för att tända rökelse på rökelsealtaret.


text:
<f>ⓝ</f> Dessa steg fram mot kung Ussia och sade till honom: ”Det är inte din sak, Ussia, att tända rökelse åt HERREN, utan det tillhör prästerna<f>[126]</f>, Arons söner. De är invigda till att tända rökelse. Gå ut ur helgedomen, för du har handlat trolöst, och det ska inte ge dig ära från HERREN Gud.”


text:
<pb/>Då blev Ussia ursinnig där han stod med ett rökelsekar i handen för att tända rökelse. Men just som han rasade mot prästerna slog spetälska ut på hans panna inför prästerna, inne i HERRENS hus bredvid rökelsealtaret.


text:
Översteprästen Asarja och alla prästerna vände sig till honom, och se, han var spetälsk i pannan! De drev genast ut honom därifrån, och själv skyndade han också ut, eftersom HERREN hade straffat honom så.


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Kung Ussia var sedan spetälsk ända till sin dödsdag och bodde i ett särskilt hus. Eftersom han var spetälsk var han utesluten från HERRENS hus. Hans son Jotam förestod kungens hus och dömde folket i landet.


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Ussia, om hans första tid såväl som hans sista, det har profeten Jesaja, Amos son, skrivit ner.


text:
Ussia gick till vila hos sina fäder, och man begravde honom<f>[127]</f> hos hans fäder på den gravmark som tillhörde kungarna, med tanke på att han hade varit spetälsk. Hans son Jotam blev kung efter honom.


text:
<pb/><f>ⓟ</f> Jotam var tjugofem år när han blev kung, och han regerade sexton år<f>[128]</f> i Jerusalem. Hans mor hette Jerusha och var dotter till Sadok.


text:
<f>ⓠ</f> Han gjorde det som var rätt i HERRENS ögon, precis som hans far Ussia hade gjort, och till det kom att han inte trängde in i HERRENS tempel. Men folket gjorde fortfarande det som var ont<f>[129]</f>.


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Jotam byggde Övre porten till HERRENS hus, och på Ofelmuren<f>[130]</f> utförde han stora byggnadsarbeten.


text:
Han förde krig mot ammoniternas kung och besegrade dem så att ammoniterna det året måste ge honom 100 talenter silver, 10 000 korer vete och 10 000 korer<f>[131]</f> korn. Lika mycket betalade ammoniterna åt honom också andra och tredje året.


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Jotam, om alla hans krig och annat han företog sig, det är skrivet i boken om Israels och Juda kungar.


text:
Jotam gick till vila hos sina fäder, och man begravde honom i Davids stad. Hans son Ahas blev kung efter honom.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Ahas var tjugo år när han blev kung, och han regerade sexton år<f>[132]</f> i Jerusalem. Han gjorde inte det som var rätt i HERRENS ögon så som hans fader David,


text:
<f>ⓤ</f> Själv tände han offereld i Hinnoms sons dal och brände sina barn i eld efter den avskyvärda seden hos de folk som HERREN hade fördrivit för Israels barn.


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Därför gav HERREN hans Gud honom i den arameiske kungens<f>[133]</f> hand. De besegrade honom och tog många av hans folk till fånga och förde dem till Damaskus. Ahas blev överlämnad åt Israels kung som tillfogade honom ett stort nederlag.


text:
<f>ⓧ</f> Peka, Remaljas son, dödade 120 000 man av Juda på en enda dag, alla stridsdugliga män. Det blev så därför att de hade övergett HERREN, sina fäders Gud.


text:
Och Sikri, en tapper man från Efraim, dödade kungasonen Maaseja, slottsfursten Asrikam och Elkana, kungens närmaste man.


text:
Och Israels barn tog bland sina bröder 200 000 fångar, nämligen deras hustrur, söner och döttrar. Dessutom tog de ett stort byte från dem och förde bytet till Samaria.


text:
<pb/>Men där fanns en HERRENS profet som hette Oded. Han gick ut mot hären när den kom till Samaria och sade till dem: ”Se, i sin vrede över Juda har HERREN, era fäders Gud, gett dem i er hand, men ni har dödat dem med ett raseri som har nått upp till himlen.


text:
Och nu tänker ni underkuva Juda och Jerusalems folk för att göra dem till slavar och slavinnor åt er. Har ni då inte hos er nog med skuld mot HERREN er Gud?


text:
Hör därför på mig: Sänd tillbaka fångarna som ni har tagit från era bröder, för HERRENS vrede är över er.”


text:
<pb/>Några av huvudmännen bland Efraims barn, nämligen Asarja, Johanans son, Berekja, Meshillemots son, Hiskia, Shallums son, och Amasa, Hadlajs son, stod då upp och gick emot dem som kom från kriget


text:
och sade till dem: ”Ni ska inte föra in dessa fångar hit, för ni drar skuld över oss inför HERREN, och ni ökar på våra synder och vår skuld ännu mer. Vår skuld är ju redan stor nog, och brinnande vrede är över Israel.”


text:
<f>ⓨ</f> Männen som nämnts vid namn stod upp och tog sig an fångarna. Alla som var utan kläder bland dem klädde de upp med vad de hade tagit som byte. De gav dem kläder och skor, mat och dryck, och smorde dem med olja, och alla som inte orkade gå lät de sätta sig upp på åsnor och förde dem så till Jeriko, Palmstaden, till deras bröder där. Sedan vände de tillbaka till Samaria.


text:
Och filisteerna hade fallit in i städerna i Juda lågland och Negev och hade tagit Bet-Shemesh, Ajalon, Gederot, Soko med underlydande orter, Timna med underlydande orter och Gimso med underlydande orter och bosatt sig i dem.


text:
HERREN ville förödmjuka Juda på grund av Ahas, den israelitiske kungen, därför att han var orsak till lössläppthet i Juda och var trolös mot HERREN.


text:
Men kung Tiglat-Pileser av Assyrien drog emot honom och ansatte honom i stället för att ge honom stöd.


text:
Trots att Ahas plundrade HERRENS hus, kungapalatset och furstarna och gav det till Assyriens kung<f>[134]</f>, hjälpte det honom inte.


text:
<f>ⓐ</f> Han offrade nämligen åt gudarna i Damaskus, de som hade besegrat honom, för han tänkte: ”Eftersom de arameiska kungarnas gudar har hjälpt dem, ska jag offra åt dem så att de hjälper mig.” Men i stället var det dessa som fick honom och hela Israel på fall.


text:
<f>ⓑ</f> Och Ahas samlade ihop de kärl som fanns i Guds hus och bröt sönder kärlen i Guds hus, stängde igen dörrarna till HERRENS hus och gjorde sig altaren i varje gathörn<f>[135]</f> i Jerusalem.


text:
I var och en av Juda städer uppförde han offerhöjder för att tända offereld åt andra gudar. På så sätt väckte han HERRENS, sina fäders Guds, vrede.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Vad som mer finns att säga om honom och om allt som han företog sig, om hans första tid såväl som om hans sista, det är skrivet i boken om Juda och Israels kungar.


text:
<f>ⓓ</f> Ahas gick till vila hos sina fäder, och man begravde honom i Jerusalem inne i staden, för de lade honom inte i Israels kungars gravar. Hans son Hiskia blev kung efter honom.


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Hiskia var tjugofem år när han blev kung, och han regerade tjugonio år<f>[136]</f> i Jerusalem. Hans mor hette Abia och hon var dotter till Sakarja.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> I sitt första regeringsår, i första månaden<f>[137]</f>, öppnade han dörrarna till HERRENS hus och fick dem i ordning.


text:
och sade till dem: ”Hör på mig, ni leviter: Helga nu er själva och helga HERRENS, era fäders Guds, hus och för bort orenheten ur helgedomen.


text:
Våra fäder var trolösa och gjorde vad ont var i HERREN vår Guds ögon och övergav honom. De vände sitt ansikte bort ifrån HERRENS boning och vände honom ryggen.


text:
De stängde också igen dörrarna till förhuset och släckte lamporna, och de tände ingen rökelse och offrade inga brännoffer i helgedomen åt Israels Gud.


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Därför har HERRENS vrede kommit över Juda och Jerusalem, och han har gjort dem till ett avskräckande exempel, till häpnad och förakt, som ni ser med egna ögon.


text:
<f>ⓗ</f> Ja, därför har också våra fäder fallit för svärd, och våra söner och döttrar och hustrur har kommit i fångenskap.


text:
Men nu har jag i sinnet att sluta ett förbund med HERREN, Israels Gud, för att hans vredes glöd ska vända sig ifrån oss.


text:
<f>ⓘ</f> Så var nu inte försumliga, mina barn, för HERREN har utvalt er att stå inför hans ansikte och göra tjänst inför honom till att vara hans tjänare och tända rökelse inför honom.”


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Då reste sig leviterna: <pb/><t>Mahat, Amasajs son,</t> <t>och Joel, Asarjas son</t> <t>av kehatiternas släkt,</t> <t>av Meraris släkt Kish, Abdis son,</t> <t>och Asarja, Jehallelels son,</t> <t>av gershoniterna Joa, Simmas son,</t> <t>och Eden, Joashs son,</t>


text:
<t>av Elisafans släkt Shimri</t> <t>och Jeguel,</t> <t>av Asafs släkt Sakarja</t> <t>och Mattanja,</t>


text:
<t>av Hemans släkt Jehuel</t> <t>och Shimei</t> <t>samt av Jedutuns släkt</t> <t>Shemaja och Ussiel.</t>


text:
<pb/>Dessa samlade sina bröder och helgade sig och gick sedan för att rena HERRENS hus, så som kungen hade befallt i kraft av HERRENS ord.


text:
<pb/>Men prästerna gick in i det inre av HERRENS hus för att rena det, och all orenhet som de fann i HERRENS tempel bar de ut på förgården till HERRENS hus. Där tog leviterna emot det och bar ut det i Kidrondalen.


text:
De började att helga templet på första dagen i första månaden, och på åttonde dagen i månaden hade de hunnit till HERRENS förhus. De helgade sedan HERRENS hus under åtta dagar. På sextonde dagen i första månaden var de färdiga.


text:
Då gick de in till kung Hiskia och sade: ”Vi har renat hela HERRENS hus och brännofferaltaret med tillbehör och skådebrödsbordet med tillbehör.


text:
<f>ⓚ</f> Alla de kärl som kung Ahas under sin regering i trolöshet förkastade har vi återställt och helgat, och de står nu framför HERRENS altare.”


text:
<f>ⓛ</f> Man förde fram sju tjurar, sju baggar, sju lamm och sju bockar till syndoffer för landet och helgedomen och för Juda. Och kungen befallde Arons söner, prästerna, att offra det på HERRENS altare.


text:
<f>ⓜ</f> De slaktade då tjurarna, och prästerna tog blodet och stänkte det på altaret. Därefter slaktade de baggarna och stänkte blodet på altaret. Sedan slaktade de lammen och stänkte blodet på altaret.


text:
<f>ⓝ</f> Så förde de fram syndofferbockarna inför kungen och församlingen, och de lade händerna på dem.


text:
Och prästerna slaktade dem och lät deras blod som syndoffer komma på altaret till försoning för hela Israel. Kungen hade nämligen befallt att dessa brännoffer och syndoffer skulle offras för hela Israel.


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Han lät leviterna ställa upp sig till tjänstgöring i HERRENS hus med cymbaler, lyror och harpor, så som David och kungens siare Gad och profeten Natan hade befallt, för HERREN hade genom sina profeter gett befallning om detta.


text:
Hiskia befallde att man skulle offra brännoffret på altaret. Samtidigt som offret bars fram började HERRENS sång att ljuda tillsammans med trumpeterna under ledning av Israels kung Davids instrument.


text:
Hela församlingen tillbad medan sången sjöngs och trumpeterna ljöd, och det pågick tills brännoffret var fullbordat.


text:
Och kung Hiskia och furstarna befallde leviterna att lova HERREN med Davids och siaren Asafs ord, och de lovsjöng med glädje, de böjde sig ner och tillbad.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Hiskia tog då till orda och sade: ”Ni har nu blivit vigda åt HERREN. Kom därför hit och för fram slaktoffer och gemenskapsoffer till HERRENS hus.” Då förde församlingen fram slaktoffer och gemenskapsoffer, och var och en som i sitt hjärta manades att offra brännoffer gjorde så.


text:
Antalet brännofferdjur som församlingen förde fram var 70 tjurar, 100 baggar och 200 lamm — alla dessa var till brännoffer åt HERREN.


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Men prästerna var för få och kunde inte flå alla brännoffersdjuren. Därför hjälpte deras bröder leviterna dem tills arbetet var fullgjort och prästerna hade helgat sig. Leviterna var nämligen mer angelägna än prästerna att helga sig.


text:
Antalet brännoffer var också stort, och därtill kom fettstyckena av gemenskapsoffren liksom de dryckesoffer som hörde till brännoffren. På så sätt blev det ordnat med tjänstgöringen i HERRENS hus.


text:
Och Hiskia och allt folket gladde sig över vad Gud hade berett åt folket, för det hade hänt plötsligt.


text:
<pb/><f>ⓢ</f> Hiskia sände ut bud till hela Israel och Juda och skrev också brev till Efraim och Manasse att de skulle komma till HERRENS hus i Jerusalem för att fira HERRENS, Israels Guds, påsk<f>[138]</f>.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Kungen och hans furstar och hela församlingen i Jerusalem enades om att hålla påskhögtiden i andra månaden<f>[139]</f>.


text:
<f>ⓤ</f> De kunde nämligen inte fira den genast, eftersom prästerna ännu inte hade helgat sig i tillräckligt antal och folket inte var samlat i Jerusalem.


text:
<f>ⓥ</f> Och de beslöt att ropa ut i hela Israel, från Beer-Sheba ända till Dan, att man skulle komma och fira HERRENS, Israels Guds, påsk i Jerusalem. De flesta hade nämligen inte firat den så som det var föreskrivet.


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Ilbuden gav sig av med breven från kungen och hans furstar, och de drog genom hela Israel och Juda enligt kungens befallning. De sade: ”Ni Israels barn, vänd om till HERREN, Abrahams, Isaks och Israels Gud. Då ska han vända om till den rest av er som har räddats från de assyriska kungarnas hand.


text:
<f>ⓧ</f> Och var inte som era fäder och bröder, som var trolösa mot HERREN, sina fäders Gud, så att han utlämnade dem åt ödeläggelse, som ni själva har sett.


text:
Var alltså nu inte hårdnackade som era fäder, utan räck HERREN er hand och kom till hans helgedom som han har helgat för evig tid, och tjäna HERREN er Gud, så ska hans brinnande vrede vändas från er.


text:
<f>ⓨ</f> För om ni vänder om till HERREN ska era bröder och era barn finna barmhärtighet hos dem som håller dem fångna, så att de får vända tillbaka till detta land. HERREN er Gud är nådig och barmhärtig, och han ska inte vända sitt ansikte från er när ni vänder om till honom.”


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Ilbuden for från stad till stad i Efraims och Manasses land och ända till Sebulon<f>[140]</f>. Men man skrattade åt dem och hånade dem.


text:
Också i Juda verkade Guds hand, så att han gav dem alla ett enigt hjärta till att göra vad kungen och furstarna hade befallt i kraft av HERRENS ord.


text:
<pb/>Mycket folk, en stor församling, kom samman i Jerusalem för att fira det osyrade brödets högtid i andra månaden.


text:
De stod upp och röjde bort de altaren som fanns i Jerusalem. De tog också bort alla rökelsealtaren och kastade dem i Kidrons dal.


text:
<f>ⓐ</f> Och på fjortonde dagen i andra månaden slaktade de påskalammet. <pb/>Prästerna och leviterna, som nu skämdes och därför hade helgat sig, förde vid högtiden fram brännoffer till HERRENS hus.


text:
De inställde sig till tjänstgöring på sina platser, så som det var föreskrivet för dem i gudsmannen Moses lag. Prästerna stänkte med blodet, som de hade tagit emot av leviterna.


text:
<pb/>Det fanns nämligen många i församlingen som inte hade helgat sig. Därför måste leviterna slakta påskalammen för alla som inte var rena så att de kunde helga dem åt HERREN.


text:
<f>ⓑ</f> Det var en stor del av folket, många från Efraim och Manasse, Isaskar och Sebulon, som inte hade renat sig utan åt påskalammet på annat sätt än som var föreskrivet. Men Hiskia hade bett för dem och sagt: ”Må HERREN, den gode, förlåta var och en


text:
som har vänt sitt hjärta till att söka HERREN Gud, sina fäders Gud, även om han inte är ren efter helgedomens ordning.”


text:
<pb/>De av Israels barn som befann sig i Jerusalem firade så det osyrade brödets högtid med stor glädje i sju dagar. Varje dag prisade leviterna och prästerna HERREN med mäktigt ljudande instrument till HERRENS ära.


text:
Hiskia talade vänligt till alla de leviter som hade god insikt i HERRENS tjänst. Och de åt av högtidsoffren under de sju dagarna, samtidigt som de offrade gemenskapsoffer och tackade HERREN, sina fäders Gud.


text:
Hela församlingen enades om att fira högtid i ytterligare sju dagar, och man firade högtid med glädje också under de sju dagarna.


text:
<pb/><f>ⓓ</f> Hiskia, Juda kung, hade som offergåva gett församlingen 1 000 tjurar och 7 000 djur av småboskapen, och furstarna hade som offergåva gett 1 000 tjurar och 10 000 djur av småboskapen. Och ett stort antal präster helgade sig.


text:
Hela Juda församling gladde sig med prästerna och leviterna, och det gjorde också hela den församling som hade kommit från Israel, liksom de främlingar som hade kommit från Israels land eller som bodde i Juda.


text:
Glädjen var stor i Jerusalem, för sedan Israels kung Salomos, Davids sons, tid hade inget liknande hänt i Jerusalem.


text:
<f>ⓔ</f> Prästerna och leviterna stod upp och välsignade folket, och deras röst blev hörd, och deras bön kom till hans heliga boning, till himlen.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> När allt detta var över, drog alla israeliter som hade varit där ut till Juda städer och slog sönder stoderna, högg ner asherapålarna och bröt ner offerhöjderna och altarna i hela Juda, Benjamin, Efraim och Manasse tills att de hade gjort slut på dem. Sedan vände alla Israels barn tillbaka till sina städer, var och en till sin besittning.


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Hiskia gav befallning om prästernas och leviternas avdelningar, allteftersom de tillhörde den ena eller den andra avdelningen, så att både präster och leviter fick sina bestämda uppgifter, antingen det gällde att bära fram brännoffer eller gemenskapsoffer eller att förrätta gudstjänst och tacka och lovsjunga i portarna till HERRENS boning.


text:
<f>ⓗ</f> Kungen gav en del av det han ägde till brännoffren, nämligen till brännoffer morgon och kväll och till brännoffer på sabbaterna, vid nymånaderna och högtiderna, så som det var skrivet i HERRENS lag.


text:
<f>ⓘ</f> Och han befallde folket som bodde i Jerusalem att ge prästerna och leviterna deras del, för att de skulle kunna hålla fast vid HERRENS undervisning.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> När denna befallning blev känd, gav Israels barn en riklig förstlingsgåva av säd, vin, olja och honung och av all gröda på marken. De förde fram tionde av allt i riklig mängd.


text:
Och de av Israel och Juda som bodde i Juda städer förde också fram tionde av kor och får, liksom tionde av de heliga gåvor som helgades åt HERREN deras Gud och lade dem i högar.


text:
I tredje månaden började de att lägga upp högarna, och i sjunde månaden<f>[141]</f> var de färdiga med det.


text:
Då svarade översteprästen Asarja av Sadoks hus: ”Sedan man började föra fram offergåvan till HERRENS hus har vi ätit och blivit mätta och ändå fått mycket över, för HERREN har välsignat sitt folk. Det som är kvar är denna stora rikedom.”


text:
<f>ⓚ</f> I dem förde man noggrant in offergåvan och tiondet och de heliga gåvorna. Leviten Konanja hade huvudansvaret för arbetet, och hans närmaste man var hans bror Shimei.


text:
Jehiel, Asasja, Nahat, Asael, Jerimot, Josabad, Eliel, Jismakja, Mahat och Benaja var tjänstemän under Konanja och hans bror Shimei enligt beslut av kung Hiskia och Asarja, fursten i Guds hus.


text:
<pb/>Leviten Kore, Jimnas son, som var dörrvakt på östra sidan, hade uppsikten över de frivilliga gåvorna åt Gud och skulle fördela HERRENS offergåvor och det högheliga av offren.


text:
<f>ⓛ</f> Vid hans sida i präststäderna fanns Eden, Minjamin, Jeshua, Shemaja, Amarja och Shekanja, och de ombesörjde noggrant utdelningen till sina bröder efter deras avdelningar, lika för gammal som ung.


text:
<pb/>Undantagna var alla av mankön som var tre år eller äldre, de som var upptecknade i sina släktregister och som skulle infinna sig i HERRENS hus för att varje dag utföra de för den dagen bestämda sysslorna, enligt de åligganden de hade efter sina avdelningar.


text:
<f>ⓜ</f> Prästernas släktregister var uppgjort efter deras familjer. Av leviterna var de upptagna som var tjugo år eller äldre enligt deras särskilda åligganden och avdelningar.


text:
I släktregistret skulle de vara upptecknade med alla sina små barn, hustrur, söner och döttrar, så många de var, för de skulle noggrant förvalta det heliga som heligt.


text:
För dem av Arons söner, prästerna, som bodde på utmarkerna till sina städer, fanns i var särskild stad namngivna män tillsatta som skulle dela ut till alla av mankön bland prästerna och till alla de leviter som var upptecknade i släktregistret vad de hade rätt till.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Detta genomförde Hiskia i hela Juda, och han gjorde inför HERREN sin Gud vad som var gott, rätt och sant.


text:
Allt han företog sig när han sökte sin Gud, vare sig det gällde tjänstgöringen i Guds hus eller lagen och budorden, gjorde han av hela sitt hjärta. Och han var framgångsrik.


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Sedan Hiskia i trohet hade utfört detta kom Sanherib<f>[142]</f>, kungen i Assyrien, och drog in i Juda och belägrade de befästa städerna och tänkte erövra dem åt sig.


text:
rådgjorde han med sina furstar och sina tappra män om att täppa till vattnet i de källor som låg utanför staden, och de hjälpte honom med det.


text:
Mycket folk samlades, och man täppte till alla källorna och dämde för bäcken som flöt genom trakten, för de sade: ”Varför ska de assyriska kungarna komma och finna mängder av vatten?”


text:
<pb/><f>ⓟ</f> Han tog också mod till sig och byggde upp muren överallt där den hade raserats, byggde tornen högre och uppförde en annan mur längre ut<f>[143]</f>, befäste Millo<f>[144]</f> i Davids stad och tillverkade skjutvapen och sköldar i stor mängd.


text:
Och han tillsatte krigsbefäl över folket och kallade dem samman till sig på den öppna platsen vid stadsporten, uppmuntrade dem och sade:


text:
<f>ⓠ</f> ”Var frimodiga och starka! Var inte rädda eller modlösa inför Assyriens kung och hela skaran som han har med sig, för med oss är en som är större än den som är med honom.


text:
<f>ⓡ</f> Med honom är en arm av kött, men med oss är HERREN vår Gud, och han ska hjälpa oss och föra våra krig.” Och folket fick nytt mod genom det som Juda kung Hiskia hade talat.


text:
<pb/>Den assyriske kungen Sanherib, som med hela sin krigshär låg framför Lakish<f>[145]</f>, sände sina tjänare till Jerusalem, till Juda kung Hiskia och till alla dem av Juda som fanns i Jerusalem och lät säga:


text:
”Så säger Sanherib, kung av Assyrien: Vad är det ni förtröstar på, eftersom ni stannar kvar i det belägrade Jerusalem?


text:
Är det inte Hiskia som bedrar er, så att ni kommer att dö genom hunger och törst? Han säger ju: HERREN vår Gud ska rädda oss undan den assyriske kungens hand.


text:
<f>ⓢ</f> Är det inte Hiskia som har avskaffat hans offerhöjder och altaren och sagt till Juda och Jerusalem: Inför ett enda altare ska ni tillbe, och på det ska ni tända offereld?


text:
<f>ⓣ</f> Vet ni inte vad jag och mina fäder har gjort med folken i andra länder? Har de gudar som dyrkas av folken i dessa länder någonsin kunnat befria sina länder ur min hand?


text:
Ja, vilket bland alla dessa folk som mina fäder förintat har haft någon gud som förmått rädda sitt folk ur min hand? Men ni menar att er Gud förmår rädda er ur min hand.


text:
Nej, låt inte Hiskia lura och bedra er och tro inte på honom, för ingen gud hos något folk eller i något rike har lyckats befria sitt folk ur min hand eller ur mina fäders hand. Hur mycket mindre ska då er Gud kunna befria er ur min hand!”


text:
Han skrev också ett brev för att håna HERREN, Israels Gud, och sade om honom: ”Lika lite som de gudar som dyrkas av folken i de andra länderna har kunnat rädda sina folk ur min hand, lika lite ska Hiskias Gud kunna rädda sitt folk ur min hand.”


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Och till Jerusalems folk, till dem som stod på muren, ropade de med hög röst på judiska<f>[146]</f> för att skrämma dem och göra dem modlösa, så att de sedan skulle kunna inta staden.


text:
<f>ⓥ</f> Och de talade om Jerusalems Gud på samma sätt som om de främmande folkens gudar, som är verk av människohänder.


text:
<f>ⓧ</f> Då sände HERREN en ängel som förgjorde hela hären och furstarna och befälhavarna i den assyriske kungens läger, så att han med skam vände tillbaka till sitt land<f>[147]</f>. När han gick in i sin guds hus blev han där nerhuggen<f>[148]</f> med svärd av sina egna söner.


text:
<pb/>Och HERREN räddade Hiskia och Jerusalems invånare ur den assyriske kungen Sanheribs hand och ur alla andras hand, och han beskyddade dem på alla sidor.


text:
Många förde gåvor till HERREN i Jerusalem och dyrbara gåvor till Juda kung Hiskia, och efter detta växte Hiskias anseende hos alla hednafolk.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Vid den tiden blev Hiskia dödssjuk<f>[149]</f>. Han bad då till HERREN, och HERREN svarade honom och gav honom ett tecken.


text:
Men Hiskia återgäldade inte det goda som han hade fått, utan hans hjärta blev högmodigt, och därför drabbade vrede honom och Juda och Jerusalem.


text:
<f>ⓩ</f> Men när Hiskia ödmjukade sig mitt i sitt hjärtas högmod och Jerusalems invånare med honom, drabbade HERRENS vrede dem inte i Hiskias dagar.


text:
<pb/>Hiskias rikedom och härlighet var mycket stor. Han byggde sig skattkamrar för silver och guld och ädla stenar, för väldoftande kryddor och för sköldar och alla slags dyrbara gåvor.


text:
Han uppförde också förrådshus för säd, vin och olja samt stall för allt slags boskap, och han skaffade hjordar för sina fållor.


text:
Dessutom byggde han städer och fick en mängd får och kor. Gud hade gett honom mycket stora rikedomar.


text:
<f>ⓐ</f> Det var också Hiskia som täppte till Gihonvattnets övre källa och ledde vattnet neråt<f>[150]</f>, väster om Davids stad. Hiskia lyckades i allt han företog sig.


text:
<f>ⓑ</f> Och när sändebuden kom från Babels furstar, de som var utsända till honom för att höra sig för om det under som hade hänt i landet, lämnade Gud honom för att pröva honom och få veta allt som var i hans hjärta.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Vad som mer finns att säga om Hiskia och om hans gudfruktiga gärningar, det är skrivet i ”Profeten Jesajas, Amos sons, syner<f>[151]</f>”, i boken om Judas och Israels kungar.


text:
Hiskia gick till vila hos sina fäder, och man begravde honom på den plats där man går upp till Davids hus gravar. Hela Juda och Jerusalems invånare hedrade honom vid hans död. Hans son Manasse blev kung efter honom.


text:
<pb/><f>ⓓ</f> Manasse var tolv år när han blev kung, och han regerade femtiofem år<f>[152]</f> i Jerusalem.


text:
<f>ⓔ</f> Han gjorde det som var ont i HERRENS ögon, efter den avskyvärda seden hos de folk som HERREN hade fördrivit för Israels barn.


text:
<f>ⓕ</f> Han byggde på nytt upp de offerhöjder som hans far Hiskia hade brutit ner. Och han reste altaren åt baalerna och gjorde asherapålar, och han tillbad och tjänade himlens hela härskara.


text:
<f>ⓖ</f> Han byggde altaren i HERRENS hus. Det var om detta hus som HERREN hade sagt: ”I Jerusalem ska mitt namn vara för evig tid.”


text:
<f>ⓗ</f> Han lät sina barn gå genom eld i Hinnoms sons dal och utövade teckentyderi, svartkonst och trolldom, skaffade sig andebesvärjare och spåmän och gjorde mycket som var ont i HERRENS ögon, så att han väckte hans vrede.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Avgudabilden som han gjort ställde han in i Guds hus om vilket Gud hade sagt till David och hans son Salomo: ”I detta hus och i Jerusalem som jag har utvalt bland alla Israels stammar, vill jag fästa mitt namn för evig tid.


text:
Jag ska inte mer låta Israel vandra bort från det land som jag har bestämt åt era fäder, om de bara håller fast vid och följer allt jag befallt dem efter den lag och de stadgar och föreskrifter som de har fått genom Mose.”


text:
Men Manasse förledde Juda och Jerusalems invånare, så att de gjorde mer ont än de folk som HERREN hade utrotat för Israels barn.


text:
<f>ⓚ</f> Då lät HERREN den assyriske kungens arméer<f>[153]</f> komma över dem. De slog Manasse i bojor och fängslade honom med kopparbojor och förde honom till Babel.


text:
Men när han nu var i nöd, bönföll han inför HERREN sin Gud och ödmjukade sig djupt för sina fäders Gud.


text:
<f>ⓛ</f> Och när han bad så till honom, bönhörde HERREN honom och lyssnade till hans bön och lät honom komma tillbaka till Jerusalem som kung. Då insåg Manasse att det är HERREN som är Gud.


text:
<pb/>Han byggde en yttermur till Davids stad väster om Gihon i dalen, fram till ingången till Fiskporten och runt omkring Ofel och gjorde den mycket hög. Sedan tillsatte han befälhavare i alla befästa städer i Juda.


text:
Han avlägsnade de främmande gudarna och avgudabilden från HERRENS hus, liksom alla de altaren som han hade byggt på det berg där HERRENS hus stod, och i Jerusalem, och han kastade ut dem utanför staden.


text:
Sedan upprättade han HERRENS altare och offrade gemenskapsoffer och tackoffer på det och uppmanade Juda att tjäna HERREN, Israels Gud.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Vad som mer finns att säga om Manasse och om hans bön till sin Gud och om de ord som siarna talade till honom i HERRENS, Israels Guds, namn, det står i Israels kungars krönika.


text:
Om hans bön och hur han blev bönhörd, om all hans synd och trolöshet och om de platser där han byggde offerhöjder och ställde upp asherapålar och gjutna bilder, innan han ödmjukade sig, är skrivet i Hosajs krönika.


text:
Manasse gick till vila hos sina fäder, och man begravde honom där han bodde. Hans son Amon blev kung efter honom.


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Amon var tjugotvå år när han blev kung, och han regerade två år<f>[154]</f> i Jerusalem.


text:
Han gjorde det som var ont i HERRENS ögon, så som hans far Manasse hade gjort. Han offrade åt alla de avgudabilder som hans far Manasse hade tillverkat, och han dyrkade dem.


text:
Men han ödmjukade sig inte inför HERREN, så som hans far Manasse hade gjort, utan han hopade skuld på skuld.


text:
<pb/>Men folket i landet dödade alla som hade sammansvurit sig mot kung Amon. Därefter gjorde folket i landet hans son Josia till kung efter honom.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Josia var åtta år när han blev kung, och han regerade trettioett år<f>[155]</f> i Jerusalem.


text:
Han gjorde det som var rätt i HERRENS ögon och vandrade på sin fader Davids vägar och vek inte av vare sig åt höger eller åt vänster.


text:
<pb/>I sitt åttonde regeringsår, medan han ännu var ung, började Josia söka sin fader Davids Gud, och i det tolfte året började han rena<f>[156]</f> Juda och Jerusalem från offerhöjderna och asherapålarna och från de snidade och gjutna avgudabilderna.


text:
<f>ⓡ</f> Baalsaltarna bröts ner inför honom, solstoderna som stod på dem högg han ner, och asherapålarna och de snidade och gjutna avgudabilderna slog han sönder och krossade till stoft, som han strödde ut på de mäns gravar som hade offrat åt dem.


text:
Och sedan han hade brutit ner altarna, krossat asherapålarna och avgudabilderna till stoft och huggit ner alla solstoder i hela Israels land återvände han till Jerusalem.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> I sitt artonde regeringsår,<f>[157]</f> medan han höll på att rena landet och templet, sände kung Josia i väg Shafan, Asaljas son, och stadens ledare Maaseja och kanslern Joa, Joahas son, för att få HERREN sin Guds hus i ordning.


text:
<f>ⓤ</f> De gick till översteprästen Hilkia<f>[158]</f> och lämnade pengarna som hade kommit in till Guds hus och som leviterna som höll vakt vid tröskeln hade samlat in från Manasse, Efraim och hela det övriga Israel, liksom från hela Juda och Benjamin och från Jerusalems invånare.


text:
De överlämnade dem till de män som tjänstgjorde som förvaltare i HERRENS hus. <pb/>Dessa gav sedan pengarna till de arbetare som var sysselsatta vid HERRENS hus med att reparera och förstärka byggnaden.


text:
<f>ⓥ</f> Timmermännen och byggnadsarbetarna fick pengarna för att köpa in huggen sten samt trävirke till stockar, som skulle användas för att timra upp de hus som Juda kungar hade förstört.


text:
Männen utförde sitt arbete med plikttrohet. Förmän över dem och arbetsledare var Jahat och Obadja, leviter av Meraris släkt, och Sakarja och Meshullam av kehatiternas släkt. Alla dessa leviter var skickliga musiker.


text:
<f>ⓦ</f> De hade också tillsynen över bärarna och över dem som arbetade vid de olika göromålen. Några av leviterna var också skrivare, förmän och dörrvakter.


text:
<pb/><f>ⓧ</f> När de tog ut pengarna som hade flutit in till HERRENS hus, fann prästen Hilkia HERRENS lagbok<f>[159]</f> som hade blivit given genom Mose.


text:
<f>ⓨ</f> Då sade Hilkia till skrivaren Shafan: ”Jag har funnit lagboken i HERRENS hus.” Hilkia gav boken åt Shafan.


text:
Shafan bar boken till kungen och lämnade sin redogörelse till honom. Han sade: ”Dina tjänare har gjort allt som de har fått i uppdrag att göra.


text:
De har tömt ut de pengar som fanns i HERRENS hus och har överlämnat dem åt förmännen och arbetarna.”


text:
Skrivaren Shafan sade också till kungen: ”Prästen Hilkia har gett mig en bok.” Och Shafan läste ur den inför kungen.


text:
Och kungen befallde Hilkia och Ahikam, Shafans son, och Abdon, Mikas son, och skrivaren Shafan och Asaja, kungens tjänare och sade:


text:
”Gå och fråga HERREN för mig och för dem som är kvar av Israel och Juda om det som står i den bok som man nu har funnit. HERRENS vrede är stor, och den är utgjuten över oss, därför att våra fäder inte har hållit HERRENS ord och inte har gjort allt som är föreskrivet i denna bok.”


text:
<pb/>Och Hilkia och de som kungen hade utsett gick till profetissan Hulda, hustru till Shallum, klädkammarvaktaren, som var son till Tokehat, Hasras son. Hon bodde i Jerusalem, i Nya staden<f>[160]</f>. Och de talade med henne så som de hade blivit tillsagda.


text:
<f>ⓩ</f> Så säger HERREN: Se, över denna plats och över dem som bor här ska jag låta olycka komma, alla de förbannelser som är skrivna<f>[161]</f> i den bok som man har läst för Juda kung.


text:
De har övergett mig och tänt offereld åt andra gudar och väckt min vrede genom alla sina händers verk, därför ska min vrede utgjutas över denna plats och ska inte utsläckas.


text:
<pb/>Men till Juda kung, som har sänt er för att fråga HERREN, till honom ska ni säga: Så säger HERREN, Israels Gud, om de ord du har hört:


text:
<f>ⓐ</f> Eftersom ditt hjärta veknade och du ödmjukade dig inför Gud när du hörde hans ord mot denna plats och mot dem som bor här, ja, eftersom du ödmjukade dig inför mig och rev sönder dina kläder och grät inför mig har jag också hört dig, säger HERREN.


text:
Jag ska samla dig till dina fäder, och du ska samlas till dem i din grav med frid. Dina ögon ska slippa se all den olycka som jag ska låta drabba denna plats och dem som bor här.” Och de vände tillbaka till kungen med det svaret.


text:
Och kungen gick upp i HERRENS hus med alla Juda män och Jerusalems invånare, med prästerna och leviterna och allt folket, från den störste till den minste. Han läste upp<f>[162]</f> för dem allt som stod i förbundsboken som man hade funnit i HERRENS hus.


text:
<f>ⓒ</f> Och kungen steg fram på sin plats och slöt inför HERRENS ansikte det förbundet att de skulle följa HERREN och hålla fast vid hans bud, hans vittnesbörd och stadgar av hela sitt hjärta och av hela sin själ och göra efter förbundets ord, som var skrivna i denna bok.


text:
Han lät alla som fanns i Jerusalem och Benjamin träda in i förbundet. Och Jerusalems invånare handlade efter Guds, sina fäders Guds, förbund.


text:
<pb/><f>ⓓ</f> Josia avlägsnade alla avgudar i de länder som tillhörde Israel och befallde alla som fanns i Israel att tjäna HERREN sin Gud. Och så länge han levde vek de inte av från HERREN, sina fäders Gud.


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Josia firade HERRENS påsk i Jerusalem. Man slaktade påskalammet på fjortonde dagen i första månaden.


text:
<f>ⓕ</f> Han sade till leviterna som undervisade hela Israel och som var helgade åt HERREN: ”Sätt den heliga arken i det hus som Salomo, Davids son, Israels kung, har byggt. Den ska inte mer vara en börda på era axlar. Tjäna nu HERREN er Gud och hans folk Israel.


text:
Gör er redo efter era familjer, i era avdelningar, så som Israels kung David och hans son Salomo har föreskrivit.


text:
Ställ upp er i helgedomen, ordnade efter era bröders familjer i hela folket, så att en avdelning av en levitisk familj kommer på varje grupp.


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Och Josia offrade småboskap för hela folket, dels lamm och dels killingar, 30 000 djur, allt till påskoffer åt dem som var närvarande, samt tjurar, 3 000 djur. Detta togs från kungens privata egendom.


text:
Hans furstar gav också av fri vilja offergåvor åt folket och åt prästerna och leviterna. Hilkia, Sakarja och Jehiel, furstarna i Guds hus, gav åt prästerna 2 600 lamm och killingar samt tjurar, 300 djur, till påskoffer.


text:
Och Konanja med Shemaja och Netanel, hans bröder, samt Hashabja, Jegiel och Josabad, de främsta bland leviterna, gav som offergåva åt leviterna 5 000 lamm och killingar till påskoffer, samt dessutom tjurar, 500 djur.


text:
På så sätt blev det ordnat för gudstjänsten. <pb/>Prästerna och leviterna inställde sig till tjänstgöring på sina platser och efter sina avdelningar, som kungen hade befallt.


text:
<f>ⓗ</f> De slaktade påskalammet, och prästerna stänkte med blodet som räcktes åt dem, medan leviterna flådde lammen.


text:
<f>ⓘ</f> Och de avskilde brännoffersstyckena och delade ut dem åt folket efter deras familjer, för att de skulle offra dem åt HERREN, så som det var föreskrivet i Mose bok. På samma sätt gjorde de också med tjurarna.


text:
<f>ⓙ</f> Och de stekte påskalammet på eld på föreskrivet sätt. Men köttet från gemenskapsoffret kokade de i grytor, pannor och kittlar och skyndade sig att dela ut det till allt folket.


text:
Sedan lagade de till åt sig själva och åt prästerna, för prästerna, Arons söner, var upptagna ända till natten med att offra brännoffret och fettstyckena. Därför måste leviterna laga till både åt sig själva och åt prästerna, Arons söner.


text:
<f>ⓚ</f> Sångarna, Asafs ättlingar, stod på sin plats, som David, Asaf, Heman och kungens siare Jedutun hade befallt, och dörrvakterna stod var och en vid sin port. De behövde inte gå ifrån sin tjänstgöring, eftersom deras bröder leviterna lagade till åt dem.


text:
<pb/>Så blev den dagen allt ordnat för HERRENS tjänst, så att man firade påskhögtid och offrade brännoffer på HERRENS altare, så som kung Josia hade befallt.


text:
<f>ⓛ</f> De av Israels barn som var närvarande höll nu påskhögtid och det osyrade brödets högtid i sju dagar.


text:
<f>ⓜ</f> En påskhögtid som denna hade inte firats i Israel sedan profeten Samuels tid. Ingen av Israels kungar hade hållit en sådan påskhögtid som nu firades av Josia med prästerna och leviterna, hela Juda och dem av Israel som var närvarande samt Jerusalems invånare.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> Efter allt detta, när Josia hade fått templet i ordning, drog Egyptens kung Neko<f>[163]</f> upp för att strida vid Karkemish som ligger vid Eufrat. Josia drog ut mot honom.


text:
<pb/>Då skickade Neko bud till honom och sade: ”Vad har jag med dig att göra, du Juda kung? Det är inte mot dig jag kommer i dag, utan mot den fiende jag är i krig med. Gud har befallt mig att skynda. Sluta stå emot Gud, som är med mig! Akta dig så att han inte förgör dig.”


text:
<pb/>Men i stället för att vända om och lämna honom i fred förklädde Josia sig och gick ut för att strida mot honom, utan att höra på Nekos ord som kom från Guds mun. De drabbade samman i Megiddopasset.<f>[164]</f>


text:
<f>ⓞ</f> Bågskyttarnas skott träffade kung Josia, och kungen sade till sina män: ”Bär bort mig! Jag är svårt sårad.”


text:
<pb/><f>ⓟ</f> Då bar hans män bort honom från vagnen och satte honom i hans andra vagn och förde honom till Jerusalem. Och han dog och blev begravd där hans fäder var begravda. Hela Juda och Jerusalem sörjde Josia.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> Och Jeremia sjöng en sorgesång<f>[165]</f> över Josia. Alla sångare och sångerskor talade om Josia i sina sorgesånger och gör det än i dag. Dessa sånger blev allmänt sjungna i Israel, och de finns upptecknade bland ”Sorgesångerna”.


text:
<pb/>Vad som mer finns att säga om Josia och om de fromma gärningar han gjorde enligt det som var skrivet i HERRENS lag,


text:
och om annat som han företog sig under sin första tid såväl som under sin sista, det är skrivet i boken om Israels och Juda kungar.


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Folket i landet tog Joahas, Josias son, och gjorde honom till kung i Jerusalem efter hans far.


text:
<pb/>Kungen av Egypten avsatte honom i Jerusalem och tvingade landet betala en skatt på hundra talenter silver och en talent guld.<f>[167]</f>


text:
Och kungen av Egypten gjorde hans bror Eljakim till kung över Juda och Jerusalem och ändrade hans namn till Jojakim. Men Neko tog med sig hans bror Joahas och förde honom till Egypten.


text:
<pb/>Jojakim var tjugofem år när han blev kung, och han regerade elva år<f>[168]</f> i Jerusalem. Han gjorde det som var ont i HERREN sin Guds ögon.


text:
<f>ⓢ</f> Och Babels kung Nebukadnessar<f>[169]</f> drog upp mot honom och fängslade honom med kopparbojor och förde bort honom till Babel.


text:
<f>ⓣ</f> En del av kärlen i HERRENS hus förde Nebukadnessar också till Babel, och han satte in dem i sitt palats i Babel.


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Vad som mer finns att säga om Jojakim och om de avskyvärda ting han gjorde och vad som i övrigt blev funnet hos honom, det är skrivet i boken om Israels och Juda kungar. Hans son Jojakin blev kung efter honom.


text:
<pb/>Jojakin var arton<f>[170]</f> år när han blev kung, och han regerade tre månader<f>[171]</f> och tio dagar i Jerusalem. Han gjorde det som var ont i HERRENS ögon.<f>[172]</f>


text:
<pb/>I början av nästa år lät kung Nebukadnessar hämta honom och förde honom till Babel tillsammans med de dyrbara kärlen i HERRENS hus. Och han gjorde hans bror<f>[173]</f> Sidkia till kung över Juda och Jerusalem.


text:
<pb/><f>ⓥ</f> Sidkia var tjugoett år när han blev kung, och han regerade elva år<f>[174]</f> i Jerusalem.


text:
Han gjorde det som var ont i HERREN sin Guds ögon. Han ödmjukade sig inte under profeten Jeremia, som talade HERRENS ord.


text:
<f>ⓦ</f> Och han gjorde uppror mot kung Nebukadnessar, som hade tagit en ed av honom vid Gud. Han var hårdnackad och förhärdade sitt hjärta, så att han inte omvände sig till HERREN, Israels Gud.


text:
<pb/>Också alla de ledande prästerna och folket gick allt längre i sin trolöshet mot Gud. De följde hednafolkens alla avskyvärda seder och orenade HERRENS hus som han hade helgat i Jerusalem.


text:
HERREN, deras fäders Gud, sände sina budskap<f>[175]</f> till dem gång på gång genom sina sändebud, för han hade medlidande med sitt folk och sin boning.


text:
Men de gjorde narr av Guds sändebud, de föraktade hans ord och hånade hans profeter tills HERRENS vrede över hans folk växte så att det inte mer fanns någon bot.


text:
<pb/><f>ⓧ</f> Då sände han emot dem kaldeernas<f>[176]</f> kung, som dödade deras unga män med svärd i deras helgedom och inte skonade vare sig unga män eller unga kvinnor, inte heller gamla och gråhårsmän. Allt gavs i hans hand.


text:
Och alla kärl i Guds hus, både stora och små, och skatterna i HERRENS hus, liksom de skatter som tillhörde kungen och hans förnämsta män, allt förde han till Babel.


text:
De satte eld på Guds hus och bröt ner Jerusalems mur. Alla stadens palats brände de i eld och förstörde alla dyrbara föremål.


text:
Dem som hade undkommit svärdet förde han bort i fångenskap till Babel, och de blev slavar åt honom och hans söner tills perserna kom till makten.


text:
<f>ⓨ</f> HERRENS ord genom Jeremias mun<f>[177]</f> skulle uppfyllas, nämligen att landet skulle få gottgörelse för sina sabbater — så länge det låg öde hade det sabbat — till dess att sjuttio år hade gått.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> För att HERRENS ord genom Jeremia skulle uppfyllas, hände det i den persiske kungen Koreshs första regeringsår<f>[178]</f> att HERREN påverkade perserkungen Koreshs sinne så att han över hela sitt rike lät utropa följande som också skriftligt kungjordes:


text:
”Så säger Koresh, kung av Persien: HERREN, himlens Gud, har gett mig alla riken på jorden, och han har befallt mig att bygga ett hus åt honom i Jerusalem i Juda. Den bland er som tillhör hans folk ska bege sig dit upp, och hans Gud ska vara med honom.”


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Detta hände i den persiske kungen Koresh<f>[1]</f>s första regeringsår. För att HERRENS ord genom Jeremia<f>[2]</f> skulle uppfyllas påverkade HERREN den persiske kungen Koresh sinne, så att han över hela sitt rike lät kungöra, både muntligt och skriftligt:


text:
<pb/>”Så säger Koresh, kung av Persien: HERREN, himlens Gud, har gett mig alla riken på jorden, och han har befallt mig att bygga ett hus åt honom i Jerusalem i Juda.


text:
<f>ⓑ</f> Den bland er som tillhör hans folk ska bege sig upp till Jerusalem i Juda för att bygga upp HERRENS, Israels Guds hus, och hans Gud ska vara med honom. Han är den Gud som bor i Jerusalem.


text:
Alla som finns kvar, på varje ort där de bor som främlingar, ska få hjälp av folket på orten. De ska få silver, guld, gods och boskap utöver det som frivilligt ges till Guds hus i Jerusalem.”


text:
<pb/>Huvudmännen för Juda och Benjamins familjer samt prästerna och leviterna, alla de vilkas sinne Gud hade påverkat, gjorde sig redo att ge sig av för att bygga upp HERRENS hus i Jerusalem.


text:
Och alla deras grannar hjälpte dem med silverkärl, guld, gods och boskap och dyrbara gåvor, förutom alla frivilliga gåvor.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Kung Koresh lät hämta fram de föremål<f>[3]</f> som hade tillhört HERRENS hus men som Nebukadnessar<f>[4]</f> hade fört bort från Jerusalem och låtit sätta in i sin guds hus<f>[5]</f>.


text:
Koresh, kungen av Persien, överlämnade dem åt skattmästaren Mitredat, som räknade upp dem åt Sheshbassar<f>[6]</f>, fursten av Juda.


text:
Antalet<f>[7]</f> guldkärl och silverkärl var tillsammans 5 400. Allt detta förde Sheshbassar med sig när de bortförda begav sig från Babel till Jerusalem<f>[8]</f>.


text:
<pb/><f>ⓓ</f> Dessa var de män från provinsen som drog upp från landsflykten och fångenskapen. Babels kung Nebukadnessar hade fört bort dem, men de vände nu tillbaka till Jerusalem och Juda, var och en till sin stad.


text:
De följde med Serubbabel<f>[9]</f>, Jeshua<f>[10]</f>, Nehemja<f>[11]</f>, Seraja, Reelaja, Mordokaj, Bilsan, Mispar, Bigvaj, Rehum och Baana. <pb/>Detta var antalet<f>[12]</f> män av Israels folk:


text:
<pb/>av dörrvakternas barn: Shallums barn, Aters barn, Talmons barn, Ackubs barn, Hatitas barn och Sobajs barn: tillsammans 139.


text:
<pb/>Dessa var de som begav sig hem från Tel-Mela, Tel-Harsha, Kerub, Addam och Immer, men som inte kunde uppge sina familjer och sin släkt eller om de tillhörde Israel:


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Av prästernas barn: Habajas barn, Hackos barn och Barzillajs barn, han som tog en av gileaditen Barzillajs döttrar till hustru och blev uppkallad efter dem.


text:
Dessa sökte efter sina släktregister men kunde inte finna dem. Därför ansågs de orena och uteslöts från prästämbetet.


text:
<f>ⓙ</f> Ståthållaren sade till dem att de inte skulle få äta av det högheliga förrän en präst trädde fram med urim och tummim<f>[13]</f>.


text:
<pb/>När de kom till HERRENS hus i Jerusalem gav några av huvudmännen för familjerna frivilliga gåvor till Guds hus för att det åter skulle byggas upp på sin plats.


text:
De gav efter sin förmåga till arbetskassan 61 000 dariker<f>[14]</f> i guld och 5 000 minor i silver och dessutom 100 prästskrudar.


text:
<pb/>Prästerna, leviterna och en del av folket samt sångarna, dörrvakterna och tempeltjänarna bosatte sig i sina städer<f>[15]</f>, och hela Israel i sina städer.


text:
<pb/><f>ⓚ</f> När sjunde månaden<f>[16]</f> kom och Israels barn bodde i sina städer, samlades folket som en enda man i Jerusalem.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Jeshua, Josadaks son, hans bröder prästerna och Serubbabel, Shealtiels son, och dennes bröder började bygga Israels Guds altare för att offra brännoffer där, som det var föreskrivet i gudsmannen Moses lag.


text:
<f>ⓜ</f> De uppförde altaret på dess plats, eftersom de var rädda för folken där i länderna omkring. På altaret offrade de brännoffer åt HERREN, morgonens och kvällens brännoffer.


text:
<f>ⓝ</f> De firade lövhyddohögtiden som det var föreskrivet och offrade brännoffer varje dag, det bestämda antalet för varje dag.


text:
<f>ⓞ</f> Sedan offrade de det dagliga brännoffret och det som hörde till nymånaderna och till HERRENS alla andra helgade högtider, och alla offer som de frivilligt bar fram åt HERREN.


text:
Den första dagen i sjunde månaden började de offra brännoffer åt HERREN, trots att grunden till HERRENS tempel ännu inte var lagd.


text:
<pb/><f>ⓟ</f> De gav pengar åt stenhuggare och snickare och även mat, dryck och olja<f>[17]</f> till sidonierna och tyrierna, för att dessa skulle föra cederträ sjövägen<f>[18]</f> från Libanon till Jafo<f>[19]</f> enligt det tillstånd som den persiske kungen Koresh hade gett dem.


text:
I det andra årets andra månad<f>[20]</f> efter att de kommit till Guds hus i Jerusalem påbörjades arbetet av Serubbabel, Shealtiels son, och Jeshua, Josadaks son, och deras övriga bröder: prästerna, leviterna och alla de som hade kommit till Jerusalem från fångenskapen. De anställde de leviter som var tjugo år gamla eller mer till att leda arbetet på HERRENS hus.


text:
<f>ⓠ</f> Jeshua med sina söner och bröder och Kadmiel med sina söner, Juda söner, åtog sig som en enda man att ha uppsikt över dem som arbetade med Guds hus. Det gjorde även Henadads söner med sina söner och bröder leviterna.


text:
<pb/><f>ⓡ</f> När byggnadsarbetarna lade grunden till HERRENS tempel intog prästerna sina platser i ämbetsskrud med trumpeter. Leviterna, Asafs söner, hade cymbaler, och tillsammans prisade de HERREN efter den ordning som Israels kung David hade gett<f>[21]</f>.


text:
<f>ⓢ</f> De sjöng lov och pris till HERREN: ”Han är god, evig är hans nåd mot Israel!” Hela folket jublade högt och prisade HERREN för att grunden var lagd till HERRENS hus.


text:
<pb/><f>ⓣ</f> Men många av prästerna och leviterna och huvudmännen för familjerna, de gamla som hade sett det förra huset, grät högt när de såg grunden läggas till detta hus. Många andra jublade och var så glada att de ropade med hög röst.


text:
Man kunde inte skilja mellan det glada jubelropet och folkets högljudda gråt, för folket ropade så högt att ljudet hördes vida omkring.


text:
<pb/>När motståndarna till Juda och Benjamin fick höra att de som återvänt från fångenskapen höll på att bygga ett tempel åt HERREN, Israels Gud,


text:
<f>ⓤ</f> gick de till Serubbabel och huvudmännen för familjerna och sade till dem: ”Vi vill bygga tillsammans med er, för vi söker er Gud precis som ni, och vi har offrat åt honom ända sedan kung Esarhaddon<f>[22]</f> av Assyrien lät föra oss hit.”


text:
<pb/><f>ⓥ</f> Men Serubbabel och Jeshua och de andra huvudmännen för Israels familjer sade till dem: ”Ni får inte bygga ett hus åt vår Gud tillsammans med oss. Vi ska själva bygga huset åt HERREN, Israels Gud, så som kung Koresh av Persien har befallt oss.”


text:
De lejde män som motarbetade dem och hindrade deras planer så länge kung Koresh av Persien levde och sedan ända till dess att kung Darejavesh<f>[23]</f> av Persien började regera.


text:
<pb/>När Ahasveros<f>[24]</f> regerade skrev man i början av hans regeringstid ett brev som anklagade dem som bodde i Juda och Jerusalem.


text:
<pb/>Och på Artashastas<f>[25]</f> tid skrev Bishlam, Mitredat och Tabeel och hans andra ämbetsbröder till kung Artashasta av Persien. Brevet var skrivet på arameiska<f>[26]</f> och med arameiska bokstäver.


text:
<pb/>Likaså skrev rådsherren Rehum och skrivaren Shimshaj ett brev om Jerusalem till kung Artashasta med följande innehåll:


text:
<pb/>Från rådsherren Rehum och skrivaren Shimshaj och de andra, deras medbröder från Dina och Afarsatka, Tarpela, Afaras, Erek, Babel, Susan, Deha, Elam


text:
och de andra folk som den store och mäktige Asenappar<f>[27]</f> förde bort och lät bosätta sig i staden Samaria och i resten av landet på andra sidan floden<f>[28]</f>.


text:
<pb/>Detta är en avskrift av brevet de sände till honom: <pb/>”Till kung Artashasta, från dina tjänare, männen på andra sidan floden.


text:
Kungen bör veta att de judar som gav sig i väg från dig har kommit hit till oss i Jerusalem. De bygger nu upp den upproriska och onda staden, de reparerar murarna och förbättrar fundamenten.


text:
Kungen bör nu veta att om denna stad byggs upp och murarna repareras kommer de varken att betala skatt, tull eller vägpengar, och det kommer att skada kungarnas inkomster.


text:
Eftersom vi äter palatsets salt<f>[29]</f> och det inte är rätt att vi ser hur kungen blir vanärad, sänder vi nu denna skrivelse och låter kungen veta


text:
så att det kan efterforskas i dina fäders krönikor. Du ska då i dessa krönikor finna att denna stad har varit en upprorisk stad, till skada för kungar och länder. Sedan gammalt har det där anstiftats oroligheter, och därför har också denna stad förstörts.


text:
Vi låter nu kungen veta att om denna stad byggs upp och dess murar repareras, då har du ingen besittning kvar i landet på andra sidan floden.”


text:
<pb/>Kungen sände detta svar: <pb/>”Till rådsherren Rehum och skrivaren Shimshaj och de andra, deras medbröder, som bor i Samaria och i resten av landet på andra sidan floden. Frid!


text:
Sedan jag befallt att det skulle göras efterforskningar, fann man att denna stad ända sedan gammalt har brukat sätta sig upp mot kungar och att uppror och oroligheter har anstiftats där.


text:
<f>ⓦ</f> I Jerusalem har det också funnits mäktiga kungar som har härskat över hela landet på andra sidan floden. Skatt, tull och vägpengar har getts till dem.


text:
Utfärda därför en befallning att dessa män ska sluta. Denna stad ska inte byggas upp förrän jag befaller det.


text:
Se till att ni inte är försumliga med denna sak, så att skadan inte växer och kungarna blir lidande.”


text:
<pb/>När det som stod i kung Artashastas skrivelse hade blivit uppläst för Rehum och skrivaren Shimshaj och deras medbröder, gick de till judarna i Jerusalem och hindrade dem med våld och makt.


text:
<pb/>Alltså upphörde arbetet<f>[31]</f> på Guds hus i Jerusalem. Det blev förhindrat ända till den persiske kungen Darejaveshs andra regeringsår.


text:
<pb/><f>ⓧ</f> Och profeten Haggai och Sakarja<f>[32]</f>, Iddos son, profeterade för judarna i Juda och Jerusalem i Israels Guds namn som var över dem<f>[33]</f>.


text:
Serubbabel, Shealtiels son, och Jeshua, Josadaks son, började då bygga på Guds hus i Jerusalem. Guds profeter var med dem och hjälpte dem.


text:
<pb/>Vid samma tid kom Tattenaj<f>[34]</f>, som var ståthållare<f>[35]</f> i landet på andra sidan floden, och Shetar-Bosenaj och deras medbröder till dem och sade så till dem: ”Vem har befallt er att bygga detta hus och färdigställa denna byggnad?”


text:
<f>ⓨ</f> Guds öga vakade över judarnas äldste, så att ingen hindrade dem innan saken hade kommit inför Darejavesh och de hade fått brev tillbaka från honom om detta.


text:
<pb/>Detta är vad som stod skrivet i det brev som Tattenaj, ståthållaren i landet på andra sidan floden, och Shetar-Bosenaj och hans medbröder afarsekiterna på andra sidan floden sände till kung Darejavesh.


text:
De sände nämligen en redogörelse till honom, och i den stod det: <pb/>”Frid i allt vare med kung Darejavesh.


text:
Kungen bör veta att vi kom till provinsen Judeen, till den store Gudens hus. Detta bygger man nu upp med stora stenar<f>[37]</f> och sätter trävirke i väggarna. Arbetet utförs med omsorg och går snabbt framåt under deras ledning.


text:
Vi frågade dem också vad de hette, för att kunna underrätta dig och skriva upp namnen på de män som ledde dem.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Detta är svaret som de gav oss: Vi är tjänare till himlens och jordens Gud, och vi bygger på nytt upp det hus som för många år sedan stod här och som en stor kung i Israel hade byggt och gjort färdigt.


text:
<f>ⓐ</f> Men eftersom våra fäder gjorde himlens Gud vred, gav han dem i kaldén Nebukadnessars hand, den babyloniske kungen. Han förstörde detta hus och förde bort folket till Babel.


text:
<f>ⓑ</f> Men i sitt första regeringsår befallde Babels kung Koresh att man skulle bygga upp detta Guds hus.


text:
<f>ⓒ</f> Dessutom lät kung Koresh hämta från templet i Babel de kärl av guld och silver som hade tillhört Guds hus men som Nebukadnessar hade tagit från templet i Jerusalem och fört till templet i Babel. Kung Koresh överlämnade dem åt en man vid namn Sheshbassar, som han hade tillsatt som ståthållare,


text:
och sade till honom: Ta dessa kärl, res i väg och bär in dem i templet i Jerusalem och låt Guds hus byggas upp på sin plats.


text:
Så kom denne Sheshbassar hit och lade grunden till Guds hus i Jerusalem. Från den tiden och ända till nu har man byggt på det, och det är ännu inte färdigt.


text:
<pb/>Om kungen samtycker bör man göra efterforskningar i kungens skattkammare i Babel för att ta reda på om kung Koresh har gett befallning att bygga detta Guds hus i Jerusalem. Därefter bör kungen meddela oss sin vilja om saken.”


text:
<pb/>Då gav kung Darejavesh sin befallning, och man gjorde efterforskningar i arkiven som fanns i skattkammaren i Babel.


text:
<f>ⓓ</f> ”I sitt första regeringsår gav kung Koresh denna befallning om Guds hus i Jerusalem: Huset ska byggas upp och vara en plats där man bär fram offer. Grunden ska läggas fast. Det ska byggas sextio alnar högt och sextio alnar<f>[39]</f> brett


text:
<f>ⓔ</f> med tre varv stora stenar och med ett varv nytt trävirke. Vad som behövs för omkostnaderna ska betalas ut från kungens hus.


text:
<f>ⓕ</f> De kärl av guld och silver från Guds hus som Nebukadnessar tog ur templet i Jerusalem och förde till Babel ska också lämnas tillbaka. De ska på nytt komma till sin rätta plats i templet i Jerusalem och sättas in i Guds hus.”


text:
<pb/><f>ⓖ</f> ”Nu ska du Tattenaj, ståthållare i landet på andra sidan floden, och du Shetar-Bosenaj och era medbröder afarsekiterna på andra sidan floden, hålla er borta därifrån.


text:
Lämna arbetet på detta Guds hus i fred. Judarnas ståthållare och äldste ska bygga detta Guds hus på dess plats.


text:
<pb/>Härmed ger jag befallning om vad ni ska göra för judarnas äldste när de bygger på detta Guds hus. Av de pengar som kungen får i skatt från landet på andra sidan floden ska det som behövs för omkostnaderna fullt ut betalas till dessa män så att arbetet inte avbryts.


text:
Vad de behöver av ungtjurar, baggar och lamm till brännoffer åt himlens Gud<f>[40]</f>, liksom vete, salt, vin och olja, ska efter uppgift av prästerna i Jerusalem ges dem dag för dag utan försummelse.


text:
Så ska de kunna bära fram offer till en ljuvlig doft åt himlens Gud och be för kungens och hans söners liv.


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Härmed befaller jag att om någon överträder denna förordning, så ska man bryta loss en bjälke ur hans hus och hänga upp honom på den. Hans hus ska förvandlas till en sophög, därför att han har gjort så.


text:
Må den Gud som låtit sitt namn bo där slå ner alla kungar och folk som räcker ut sin hand för att överträda denna förordning och förstöra detta Guds hus i Jerusalem. Jag, Darejavesh, ger denna befallning. Se till att den blir noggrant utförd!”


text:
<pb/>Eftersom kung Darejavesh hade sänt ut en sådan befallning, blev den noggrant utförd av Tattenaj, ståthållare på andra sidan floden, och av Shetar-Bosenaj liksom av deras medbröder.


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Judarnas äldste byggde vidare och gjorde framsteg i arbetet genom profeterna Haggais och Sakarjas, Iddos sons, profetiska ord. Man byggde och slutförde det så som Israels Gud hade befallt och som Koresh och Darejavesh och Artashasta<f>[41]</f>, kung av Persien, hade befallt.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Huset stod färdigt den tredje dagen i månaden Adar i kung Darejaveshs sjätte regeringsår.<f>[42]</f>


text:
Israels barn, prästerna och leviterna och de andra som hade kommit tillbaka från fångenskapen firade husets invigning med glädje.


text:
<f>ⓚ</f> Till invigningen av Guds hus offrade man 100 tjurar, 200 baggar och 400 lamm, och som syndoffer för hela Israel tolv bockar, efter antalet av Israels stammar.


text:
<f>ⓛ</f> De insatte prästerna efter deras skiften och leviterna efter deras avdelningar till att förrätta Guds tjänst i Jerusalem, så som det var föreskrivet i Moses bok.


text:
<pb/><f>ⓜ</f> <f>[43]</f>De som hade kommit tillbaka från fångenskapen firade påskhögtid<f>[44]</f> på fjortonde dagen i första månaden.


text:
Prästerna och leviterna hade då alla renat sig så att de var rena. De slaktade påskalammet för alla som hade kommit tillbaka från fångenskapen och för sina bröder prästerna liksom för sig själva.


text:
De israeliter som hade kommit tillbaka från fångenskapen åt av det, liksom alla de som hade avskilt sig från hednafolkens orenhet för att söka HERREN, Israels Gud.


text:
De firade det osyrade brödets högtid i sju dagar med glädje, för HERREN hade gjort dem glada och vänt den assyriske kungens hjärta<f>[45]</f> till dem så att han understödde dem i arbetet på Guds, Israels Guds, hus.


text:
<pb/>Efter en tid<f>[46]</f>, under den persiske kungen Artashastas regering, begav sig Esra<f>[47]</f> hem från Babel. <pb/>Esra var son till Seraja, son till Asarja, son till Hilkia,


text:
Esra var skriftlärd och mycket kunnig i Mose lag, den som HERREN, Israels Gud, hade gett. Kungen gav honom allt han begärde, eftersom HERREN hans Guds hand var över honom.


text:
<pb/>Också en del av Israels barn och av prästerna, leviterna, sångarna, dörrvakterna och tempeltjänarna gav sig i väg upp till Jerusalem i Artashastas sjunde regeringsår.


text:
<f>ⓝ</f> Den första dagen i första månaden hade det blivit bestämt att man skulle lämna Babel, och på första dagen i femte månaden<f>[48]</f> kom han till Jerusalem, eftersom Guds goda hand var över honom.


text:
Esra hade vänt sitt hjärta till att studera HERRENS lag och leva efter den och lära ut lag och rätt i Israel.


text:
<pb/>Så stod det i den skrivelse som kung Artashasta gav prästen Esra, den skriftlärde, kunnig i HERRENS bud och stadgar för Israel:


text:
”Från Artashasta<f>[49]</f>, kungarnas kung, till prästen Esra, lärare i himlens Guds lag, och så vidare.


text:
<pb/>Jag befaller att var och en av Israels folk och deras präster och leviter som bor i mitt rike och som vill fara till Jerusalem ska resa med dig.


text:
<f>ⓞ</f> Kungen och hans sju rådgivare sänder i väg dig för att undersöka förhållandena i Juda och Jerusalem utifrån din Guds lag, som är i din hand.


text:
<f>ⓟ</f> Du ska föra dit silver och guld som kungen och hans rådgivare frivilligt har gett till Israels Gud som bor i Jerusalem.


text:
Ta också med dig allt silver och guld som du kan få i hela Babel tillsammans med de frivilliga gåvor som folket och prästerna ger till sin Guds hus i Jerusalem.


text:
<pb/><f>ⓠ</f> För dessa pengar ska du samvetsgrant köpa tjurar, baggar, lamm och sådant som behövs till de matoffer och drickoffer som hör till. Detta ska du offra på altaret i er Guds hus i Jerusalem.


text:
Gör vad du och dina bröder finner lämpligt att göra, efter er Guds vilja, med det silver och guld som blir över.


text:
Det du måste betala för resten av det som behövs till din Guds hus, ska du utbetala ur kungens skattkammare.


text:
<pb/>Jag, kung Artashasta, befaller alla skattmästare i landet på andra sidan floden: Allt som prästen Esra, lärare i himlens Guds lag, begär av er, det ska noggrant göras och ges,


text:
upp till 100 talenter silver, 100 korer vete, 100 bat vin och 100 bat<f>[50]</f> olja och därtill så mycket salt som behövs.


text:
Allt vad himlens Gud befaller ska noggrant göras och ges till himlens Guds hus, för att inte vrede ska komma över kungens och hans söners rike.


text:
Vi kungör för er att ingen ska ha rätt att lägga skatt, tull eller vägpengar på någon präst eller levit, sångare, dörrvakt, tempeltjänare eller annan tjänare i detta Guds hus.


text:
<pb/>Och du Esra, ska efter den vishet du fått av Gud utse domare och lagkloka som ska skipa rätt bland allt folket i landet på andra sidan floden, alla dem som känner din Guds lagar. Om någon inte känner dem ska ni lära honom dem.


text:
Den som inte följer din Guds lag och kungens lag ska omgående<f>[51]</f> dömas, antingen till döden eller till förvisning, indragning av egendom eller fängelse.”


text:
<pb/>”Välsignad är HERREN, våra fäders Gud, som ingav kungen i hjärtat att smycka HERRENS hus i Jerusalem,


text:
och som lät mig finna nåd inför kungen och hans rådgivare och kungens alla mäktiga furstar. HERREN min Guds hand var över mig, så jag fattade mod och samlade en del av huvudmännen i Israel för att de skulle resa med mig.”


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Dessa var de huvudmän för familjerna som under kung Artashastas regering lämnade Babel tillsammans med mig och som här nämns efter sina släkter:


text:
av Shekanjas söner,<f>[52]</f> <pb/>av Paroshs söner, Sakarja och 150 män som upptogs i släktregistret med honom,


text:
<pb/>av Adonikams söner några som kom senare och som hette Elifelet, Jegiel och Shemaja, och med dem 60 män,


text:
<pb/>Jag samlade dessa vid floden som flyter mot Ahava, och vi slog läger där i tre dagar. Men när jag såg närmare på folket och prästerna fann jag inga leviter där.


text:
<pb/>Då sände jag bud efter huvudmännen Elieser, Ariel, Shemaja, Elnatan, Jarib, Elnatan, Natan, Sakarja och Meshullam och lärarna Jojarib och Elnatan.


text:
Jag befallde dem att gå till Iddo, huvudmannen i Kasifja, och jag lade ord i deras mun att säga till Iddo och hans bror och till tempeltjänarna i Kasifja, för att de skulle sända oss tjänare till vår Guds hus.


text:
<f>ⓢ</f> Eftersom vår Guds goda hand var över oss sände de till oss en förståndig man, en ättling till Mahli som var son till Levi, Israels son, liksom Sherebja med hans söner och bröder, 18 män,


text:
Dessutom sände de 220 av tempeltjänarna som alla var inskrivna med namn, sådana som David och hans hövdingar utsett till leviternas tjänst.


text:
<pb/>Vid floden Ahava utlyste jag en fasta för att vi skulle ödmjuka oss inför vår Gud och be honom om en lyckosam resa för oss, våra kvinnor och barn och alla våra ägodelar.


text:
Jag skämdes nämligen för att be kungen om soldater och ryttare till vårt beskydd mot fiender på vägen, eftersom vi hade sagt till kungen: ”Vår Guds hand är över alla som söker honom och låter det gå dem väl, men hans makt och hans vrede drabbar alla som överger honom.”


text:
<pb/>Jag avskilde tolv av de främsta bland prästerna liksom Sherebja och Hashabja och med dem tio av deras bröder.


text:
<f>ⓣ</f> Jag vägde upp åt dem silvret och guldet och kärlen, den gåva som kungen och hans rådgivare och furstar och alla israeliterna där hade gett till vår Guds hus.


text:
Jag vägde upp åt dem 650 talenter silver och silverkärl till ett värde av 100 talenter, likaså 100 talenter guld,


text:
20 bägare av guld till ett värde av 1 000 dariker,<f>[53]</f> samt två kärl av fin glänsande koppar, dyrbara som guld.


text:
Jag sade till dem: ”Ni är helgade åt HERREN, och kärlen är helgade och silvret och guldet är en frivillig gåva åt HERREN, era fäders Gud.


text:
<f>ⓤ</f> Vaka över det och bevara det tills ni får väga upp det i Jerusalem i kamrarna i HERRENS hus inför de främsta bland prästerna och leviterna och de främsta inom Israels familjer.”


text:
Då tog prästerna och leviterna emot det uppvägda silvret och guldet och kärlen för att föra det till Jerusalem, till vår Guds hus.


text:
<pb/>Vi bröt upp från floden Ahava på tolfte dagen i första månaden<f>[54]</f> för att resa till Jerusalem. Vår Guds hand var över oss och han räddade oss från fiender och bakhåll på vägen.


text:
Men på fjärde dagen vägde man upp silvret, guldet och kärlen i vår Guds hus och det överlämnades åt prästen Meremot, Urias son. Med honom var också Eleasar, Pinehas son, och likaså leviterna Josabad, Jeshuas son, och Noadja, Binnujs son.


text:
<pb/><f>ⓥ</f> De landsflyktiga som hade kommit tillbaka från fångenskapen offrade som brännoffer åt Israels Gud tolv tjurar för hela Israel, 96 baggar, 77 lamm och tolv syndoffersbockar, alltsammans som brännoffer åt HERREN.


text:
<f>ⓦ</f> De överlämnade kungens förordning till kungens satraper<f>[55]</f> och till ståthållarna i landet på andra sidan floden, och dessa understödde folket och Guds hus.


text:
<pb/>När detta var fullbordat kom några av furstarna fram till mig och sade: ”Varken Israels folk eller prästerna eller leviterna har hållit sig avskilda från de främmande folken och deras avskyvärda handlingar, från kananeerna, hetiterna, periseerna, jebusiterna, ammoniterna, moabiterna, egyptierna och amoreerna.


text:
<f>ⓧ</f> De har tagit hustrur åt sig och åt sina söner bland deras döttrar, och det heliga släktet har blandat sig med de främmande folken. Furstarna och föreståndarna var de första att begå sådan otrohet<f>[56]</f>.”


text:
<pb/>När jag hörde det, rev jag sönder mina kläder och min mantel och slet mitt hår och skägg och blev sittande förstummad.


text:
Då kom alla de som fruktade Israels Guds ord och samlades hos mig på grund av den otrohet som de hemkomna fångarna hade begått. Jag blev sittande i stum sorg ända fram till kvällsoffret.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Men när det var dags för kvällsoffret, reste jag mig ur min bedrövelse med sönderrivna kläder och mantel. Jag föll ner på mina knän och räckte ut mina händer till HERREN min Gud


text:
<f>ⓩ</f> och sade: <pb/>”Min Gud, jag skäms och blygs för att lyfta mitt ansikte till dig, min Gud, för våra missgärningar har växt oss över huvudet och vår skuld når upp till himlen.


text:
Från våra fäders dagar ända till i dag har vår skuld varit stor. För våra missgärningars skull har vi med våra kungar och präster lämnats i främmande kungars hand och drabbats av svärd, fångenskap, plundring och skam. Och så är det än i dag.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Men nu fick vi ett litet ögonblick av nåd från HERREN vår Gud. Han lät en räddad skara bli kvar av oss och gav oss fotfäste på hans heliga plats. Vår Gud lät våra ögon få ljus och gav oss nytt liv i vårt slaveri.


text:
Slavar är vi, men vår Gud har inte övergett oss i vårt slaveri, utan lät oss finna nåd inför Persiens kungar så att de gav oss mod och kraft till att bygga upp vår Guds hus igen och resa upp dess ruiner. Och han har gett oss en skyddad plats i Juda och Jerusalem.


text:
<f>ⓑ</f> som du gav genom dina tjänare profeterna när du sade<f>[57]</f>: Landet som ni kommer och tar i besittning är ett orent land, på grund av de främmande folkens orenhet och deras avskyvärda handlingar som de har fyllt det med, från den ena änden till den andra.


text:
<f>ⓒ</f> Därför ska ni inte ge era döttrar åt deras söner eller ta deras döttrar till hustrur åt era söner. Ni ska aldrig söka deras välfärd eller lycka. Då ska ni bli starka och få äta av landets goda och lämna det i arv åt era barn för alltid.


text:
<pb/>Efter allt det som drabbat oss på grund av våra onda gärningar och den stora skuld vi dragit på oss har du, vår Gud, ändå skonat oss mer än vi förtjänade och gett oss en räddning som denna.


text:
Skulle vi då på nytt bryta mot dina bud och gifta oss med folk som gör så avskyvärda saker? Skulle du då inte bli så vred på oss att du förgör oss tills inget är kvar och ingen räddning finns?


text:
HERRE, Israels Gud, du är rättfärdig, eftersom vi denna dag finns kvar som en räddad rest. <pb/>Se, här ligger vi nu i vår skuld inför dig. Efter det som har hänt kan ingen bestå inför dig.”


text:
<pb/>Medan Esra bad och bekände där han låg gråtande framför Guds hus samlades män, kvinnor och barn omkring honom, en mycket stor skara av Israels folk, och folket grät bittert.


text:
Shekanja, Jehiels son, av Ulams barn, sade till Esra: ”Vi har varit otrogna mot vår Gud genom att ta oss främmande kvinnor från de andra folken här i landet. Men det finns fortfarande hopp för Israel trots detta.


text:
Låt oss nu sluta förbund med vår Gud att skicka bort alla sådana kvinnor och deras barn, enligt rådet från min Herre<f>[58]</f> och dem som fruktar vår Guds bud. Låt oss följa lagen.


text:
<pb/>Då reste sig Esra och lät de främsta bland prästerna och leviterna och hela Israel avlägga en ed att de skulle göra som man hade sagt. Och de svor eden.


text:
Sedan reste Esra sig från platsen framför Guds hus och gick in i Johanans, Eljashibs sons, tempelkammare. När han hade kommit dit kunde han varken äta eller dricka, så sörjde han över den otrohet som de hemkomna fångarna hade gjort sig skyldiga till.


text:
<pb/>I Juda och Jerusalem lät man utropa bland alla som kommit tillbaka från fångenskapen att de skulle samlas i Jerusalem.


text:
<f>ⓓ</f> Alla som inte kom inom tre dagar enligt furstarnas och de äldstes beslut skulle få allt han ägde förstört och själv bli utesluten ur de hemkomnas församling.


text:
<pb/>Då samlades alla Juda och Benjamins män i Jerusalem på den tredje dagen, det vill säga den tjugonde dagen i nionde månaden<f>[59]</f>. Hela folket slog sig ner på den öppna platsen vid Guds hus, och de darrade både på grund av saken det gällde och av regnskurarna.


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Prästen Esra steg fram och sade till dem: ”Ni har varit otrogna och tagit er främmande kvinnor och där-igenom ökat Israels skuld.


text:
Men bekänn nu inför HERREN, era fäders Gud, och gör hans vilja. Avskilj er från de andra folken här i landet och från de främmande kvinnorna.”


text:
Men det är mycket folk här, och nu är det regntid och man klarar inte att stå här ute. Det här ärendet kan inte slutföras på en dag eller två, för vi är många som har syndat<f>[60]</f> på detta sätt.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Låt därför våra ledare agera för hela folket. Och låt alla i våra städer som tagit sig främmande kvinnor infinna sig på bestämda tider, tillsammans med de äldste och domarna i varje stad, tills vi har vänt bort ifrån oss vår Guds vrede som brinner på grund av detta.


text:
Endast Jonatan, Asaels son, och Jaseja, Tikvas son, gick emot detta, och Meshullam tillsammans med leviten Shabbetai understödde dem.


text:
<pb/>Men de som hade kommit tillbaka från fångenskapen gjorde som man hade sagt. Man utsåg prästen Esra och några av huvudmännen för familjerna, alla namngivna. På första dagen i tionde månaden satte de sig för att undersöka saken,


text:
och den första dagen i första månaden<f>[61]</f> var de klara med alla de män som hade tagit sig främmande kvinnor.


text:
<pb/>Bland prästernas söner visade det sig att följande hade tagit sig främmande kvinnor: <pb/>Av Jeshuas, Josadaks sons, barn och hans bröder: Maaseja, Elieser, Jarib och Gedalja.


text:
De gav sin hand på att de skulle skicka bort sina kvinnor från sig och ge en bagge som skuldoffer<f>[62]</f> för den skuld de hade dragit på sig.


text:
<pb/>Av det övriga Israel: <pb/>av Paroshs barn: Ramja, Issia, Malkia, Mijamin, Eleasar, Malkia och Benaja,


text:
<pb/>Nehemjas, Hakaljas sons, berättelse. <pb/>Det hände i månaden Kislev i det tjugonde året<f>[1]</f>, när jag var i Susas borg<f>[2]</f>,


text:
att Hanani, en av mina bröder, och några andra män kom från Juda. Jag frågade dem om judarna, de som räddats och som fanns kvar efter fångenskapen, och om Jerusalem.


text:
<f>ⓐ</f> De sade till mig: ”De som är kvar efter fångenskapen befinner sig i provinsen och lider stor nöd och vanära. Och Jerusalems mur är nedriven och portarna är nerbrända.”


text:
<pb/>När jag hörde det satte jag mig ner och grät. Jag sörjde i flera dagar och fastade och bad inför himlens Gud.


text:
<f>ⓑ</f> Jag sade: ”O HERRE, himlens Gud, du store och fruktansvärde Gud som håller fast vid förbundet och ger nåd åt dem som älskar dig och håller dina bud.


text:
Låt ditt öra lyssna och dina ögon vara öppna så att du nu hör din tjänares bön. Dag och natt ber jag till dig för Israels barn, dina tjänare, och bekänner de synder som vi Israels barn har begått mot dig. <pb/>Även jag och min faders hus har syndat.


text:
Vi har syndat mycket mot dig och inte hållit fast vid de bud, stadgar och lagar som du gav din tjänare Mose.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Men tänk på det ord som du gav din tjänare Mose<f>[3]</f> när du sade: Om ni är trolösa ska jag skingra er bland folken.


text:
<f>ⓓ</f> Men om ni vänder om till mig och håller fast vid mina bud och följer dem, då vill jag, även om ni vore fördrivna till himlens ände, samla er därifrån och föra er till den plats som jag har utvalt för att låta mitt namn bo där.


text:
O, Herre, låt ditt öra lyssna till din tjänares bön och till dina tjänares bön, de som har sin glädje i att frukta ditt namn. Låt din tjänare ha framgång idag och låt honom finna barmhärtighet inför denne man.” Jag var då munskänk<f>[4]</f> hos kungen.


text:
<pb/>Detta hände i månaden Nisan,<f>[5]</f> i Artashastas<f>[6]</f> tjugonde regeringsår. Vin stod framdukat inför kungen, och jag tog vinet och gav det åt honom. Jag hade aldrig tidigare visat mig bedrövad inför honom.


text:
<pb/>Han frågade mig: ”Varför ser du så bedrövad ut? Du är ju inte sjuk. Du måste ha någon sorg i hjärtat.” Då blev jag mycket rädd,


text:
<f>ⓔ</f> och jag sade till honom: ”Må kungen leva för evigt! Skulle jag inte se bedrövad ut, när staden där mina fäders gravar finns ligger öde och dess portar är nerbrända?”


text:
och svarade sedan kungen: ”Om det behagar kungen<f>[7]</f> och om din tjänare funnit nåd inför dig, så sänd mig till Juda, staden där mina fäders gravar finns, så att jag kan bygga upp den igen.”


text:
Då frågade kungen mig, medan drottningen satt vid hans sida: ”Hur länge varar din resa<f>[8]</f>, och när kommer du tillbaka?” Eftersom jag funnit nåd inför kungen och han ville sända i väg mig, nämnde jag en bestämd tid för honom.


text:
Jag sade till honom: ”Om kungen finner för gott, så låt mig få brev till ståthållarna i landet på andra sidan floden så att de låter mig passera deras land tills jag når Juda,


text:
och ett brev till Asaf, uppsyningsmannen över den kungliga skogsparken<f>[9]</f>, så att han låter mig få virke till att bygga upp portarna till borgen som hör till templet, och virke till stadsmuren och till det hus där jag själv ska bo.” Och kungen gav mig det, eftersom min Guds goda hand var över mig.


text:
När jag kom till ståthållarna i landet på andra sidan floden gav jag dem kungens brev. <pb/>Kungen hade också sänt med mig härförare och ryttare.


text:
Men när horoniten Sanballat<f>[10]</f> och den ammonitiske tjänstemannen Tobia<f>[11]</f> hörde det, tog de mycket illa vid sig över att en person hade kommit som ville Israels barn väl.


text:
Sedan steg jag upp om natten tillsammans med några få män, och jag hade inte talat om för någon vad min Gud lagt på mitt hjärta att göra för Jerusalem. Djuret jag red på var det enda jag hade med mig.


text:
<f>ⓕ</f> I natten drog jag ut genom Dalporten fram mot Drakkällan och Dyngporten och undersökte Jerusalems murar. De var nedrivna och portarna var förtärda av eld.


text:
Så fortsatte jag uppför dalen om natten och undersökte muren och återvände sedan in genom Dalporten och var så tillbaka.


text:
<pb/>Föreståndarna<f>[12]</f> visste inte var jag hade varit eller vad jag gjorde, för jag hade hittills inte nämnt något för judarna, prästerna, stormännen, föreståndarna eller de övriga som skulle utföra arbetet.


text:
Men nu sade jag till dem: ”Ni ser den nöd vi är i. Jerusalem ligger öde och portarna är nerbrända. Kom och låt oss bygga upp Jerusalems mur så att vi inte behöver bli föraktade mer.”


text:
Jag talade om för dem hur min Guds goda hand hade varit över mig och vad kungen hade lovat mig. Då sade de: ”Låt oss stå upp och bygga!”, och de fattade mod för det goda verket.


text:
<pb/><f>ⓖ</f> Men när horoniten Sanballat och den ammonitiske tjänstemannen Tobia och araben Geshem<f>[13]</f> hörde detta, hånade och föraktade de oss och sade: ”Vad är det ni gör? Sätter ni er upp mot kungen?”


text:
Då svarade jag dem: ”Himlens Gud ska låta det gå oss väl, och vi hans tjänare ska börja bygga. Men ni har varken någon del, rätt eller historia i Jerusalem.”


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Översteprästen Eljashib och hans bröder prästerna började bygga Fårporten. De helgade den och satte sedan in dörrarna. De byggde fram till Hammeatornet, som de helgade, och vidare fram till Hananeltornet.


text:
Bredvid dem arbetade Meremot, son till Uria, son till Hackos, med att sätta muren i stånd. Bredvid honom arbetade Meshullam, son till Berekja, son till Mesesabel. Bredvid honom arbetade Sadok, Baanas son.


text:
Vid sidan av honom arbetade tekoaiterna, men de förnämsta bland dem ville inte böja sin nacke för att tjäna sin Herre.


text:
<pb/>Gamla porten sattes i stånd av Jojada, Paseas son och Meshullam, Besodjas son. De timrade upp den och satte in dörrar, lås och bommar.


text:
Bredvid dem arbetade gibeoniten Melatja och meronotiten Jadon tillsammans med männen från Gibeon och Mispa, som lydde under ståthållaren i landet på andra sidan floden.


text:
Bredvid dem arbetade Ussiel, Harhajas son, tillsammans med guldsmederna. Bredvid dem arbetade Hananja, en av dem som tillverkade salvor. Den närmast liggande delen av Jerusalem lät man vara ända till Breda muren.


text:
<pb/>Vid sidan av honom arbetade Jedaja, Harumafs son, mitt emot sitt eget hus, och bredvid honom arbetade Hattush, Hashabnejas son.


text:
En annan sträcka av muren och Ugnstornet sattes i stånd av Malkia, Harims son, och Hashub, Pahat-Moabs son.


text:
Bredvid honom arbetade Shallum, Halloheshs son, ledare över andra hälften av Jerusalems område, tillsammans med sina döttrar.


text:
<pb/>Dalporten sattes i stånd av Hanun och Sanoas invånare. De byggde upp den och satte in dörrar, lås och bommar. De byggde också ettusen alnar<f>[14]</f> på muren, ända fram till Dyngporten.


text:
<pb/>Dyngporten sattes i stånd av Malkia, Rekabs son, ledare över Bet-Hackerems område. Han byggde upp den och satte in dörrar, lås och bommar.


text:
<pb/>Källporten sattes i stånd av Shallum, Kol-Hoses son, ledare över Mispas område. Han byggde upp den och lade tak på den och satte in dörrar, lås och bommar. Han byggde också muren vid Vattenledningsdammen intill den kungliga trädgården, ända fram till trapporna ner från Davids stad.


text:
Efter honom arbetade Nehemja, Asbuks son, ledare över ena hälften av Bet-Surs område. Han satte i stånd muren ner till platsen mitt emot Davidsgravarna och vidare fram till den grävda dammen och till Hjältehuset.


text:
<pb/>Efter honom arbetade leviterna under Rehum, Banis son. Bredvid dem arbetade Hashabja, ledare över ena hälften av Keilas område, för sitt område.


text:
Efter honom arbetade deras bröder under Bavvaj,<f>[15]</f> Henadads son, ledare över andra hälften av Keilas område.


text:
<f>ⓘ</f> Bredvid honom sattes en annan sträcka i stånd av Eser, Jeshuas son<f>[16]</f>, ledare över Mispa, från platsen mitt emot uppgången till vapenförrådet i Vinkeln.


text:
Efter honom arbetade Baruk, Sabbajs son, med stor iver på en annan sträcka, från Vinkeln ända fram till ingången till översteprästen Eljashibs hus.


text:
Efter honom arbetade Meremot, son till Uria, son till Hackos, på en annan sträcka från ingången till Eljashibs hus ända till slutet av Eljashibs hus.


text:
<pb/>Efter dem arbetade Benjamin och Hashub mitt emot sitt eget hus. Bredvid dem arbetade Asarja, son till Maaseja, son till Ananja, utmed sitt eget hus.


text:
Efter honom arbetade Binnuj, Henadads son, på ett annat stycke från Asarjas hus ända fram till Vinkeln och vidare fram till Hörnet.


text:
<f>ⓙ</f> Palal, Usajs son, arbetade mitt emot Vinkeln och det torn som skjuter ut från det övre palatset vid fängelsegården. <pb/>Efter honom arbetade Pedaja, Paroshs son.


text:
Tempeltjänarna som bodde på Ofel<f>[17]</f> arbetade ända fram till platsen mitt emot Vattenporten mot öster och det utskjutande tornet.


text:
<pb/>Efter Pedaja arbetade folket från Tekoa på en annan sträcka, från platsen mitt emot det stora utskjutande tornet fram till Ofelmuren.


text:
Efter dem arbetade Sadok, Immers son, mitt emot sitt eget hus. Bredvid honom arbetade Shemaja, Shekanjas son, som hade vakten vid Östra porten.


text:
Efter honom arbetade Hananja, Shelemjas son, och Hanun, Salafs sjätte son, på en annan sträcka. Och efter dem arbetade Meshullam, Berekjas son, mitt emot sin tempelkammare.


text:
Efter honom arbetade Malkia, en av guldsmederna, ända fram till tempeltjänarnas och köpmännens hus, mitt emot Mönstringsporten och vidare fram till Övre Hörnsalen.


text:
Och mellan Övre Hörnsalen och Fårporten arbetade guldsmederna och köpmännen på att sätta muren i stånd.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> När Sanballat hörde att vi höll på att bygga upp muren blev han rasande och mycket arg. Han hånade judarna


text:
och sade till sina bröder och till Samariens krigsfolk: ”Vad är det de eländiga judarna gör? Ska de få hålla på? Ska de få offra? Ska de en dag få arbetet klart? Kan de ge liv åt de brända stenarna<f>[18]</f> i grushögarna?”


text:
Ammoniten Tobia som stod bredvid honom sade: ”Låt dem bygga! Om så bara en räv hoppar upp på deras stenmur river han den.”


text:
<pb/>Hör, vår Gud, hur föraktade vi är! Låt deras hån slå tillbaka mot deras egna huvuden. Låt dem bli plundrade som fångar i ett främmande land.


text:
Täck inte över deras skuld och låt inte deras synd bli utplånad inför dig, för de har uppträtt kränkande inför dem som bygger.


text:
<pb/>Vi byggde på muren, och hela muren fogades samman till sin halva höjd, för folket arbetade helhjärtat.


text:
<pb/>Men när Sanballat och Tobia och araberna, ammoniterna och ashdoditerna hörde att Jerusalems murar höll på att repareras och att hålen började tätas, blev de mycket arga.


text:
<pb/>Men Juda sade: <pb/><t>”Bärarnas kraft är slut,</t> <t>mycket grus är kvar.</t> <t>Vi orkar inte mer</t> <t>att bygga denna mur.”</t>


text:
<pb/>Våra motståndare sade: ”Innan de vet ordet av är vi mitt ibland dem och dödar dem och stoppar arbetet!”


text:
De judar som bodde nära dem kom från alla håll och sade till oss, säkert tio gånger, att vi borde dra oss tillbaka till dem.


text:
Då ställde jag upp folket bakom muren på de lägsta och mest öppna platserna. Jag ställde upp dem i släktordning med svärd, spjut och bågar.


text:
<f>ⓜ</f> Sedan jag inspekterat allt steg jag upp och sade till stormännen, föreståndarna och det övriga folket: ”Var inte rädda för dem! Tänk på Herren, den store och fruktansvärde, och kämpa för era bröder, era söner och döttrar, era hustrur och era hem.”


text:
<pb/>När våra fiender hörde att vi kände till deras plan och att Gud hade omintetgjort den, vände vi alla tillbaka till muren, var och en till sitt arbete.


text:
Från den dagen var hälften av mina tjänare upptagna med arbetet medan andra hälften stod beväpnad med spjut, sköldar, bågar och pansar. <pb/>Och hövdingarna stod bakom hela Juda hus.


text:
De som byggde på muren och de som lastade på och bar bördor gjorde sitt arbete med ena handen och höll vapnet i den andra.


text:
De som byggde hade var och en sitt svärd bundet vid höften medan de arbetade. <pb/>Bredvid mig stod en basunblåsare.


text:
Jag sade till stormännen, föreståndarna och det övriga folket: ”Arbetet är stort och omfattande och vi är utspridda längs muren, långt ifrån varandra.


text:
<pb/>Så fortsatte vi arbetet medan hälften vaktade med sina spjut, från gryningen tills stjärnorna kom fram.


text:
Vid den tiden sade jag också till folket: ”Var och en ska övernatta inne i Jerusalem med sin tjänare, så att vi kan ha dem till vakt under natten och till arbete under dagen.”


text:
Varken jag eller mina bröder eller mina tjänare eller vakterna hos mig kom ur kläderna. Var och en bar sitt vapen samt vatten<f>[19]</f>.


text:
Några sade: ”Med våra söner och döttrar är vi många. Vi måste få säd, så att vi kan äta och överleva!”


text:
Åter andra sade: ”Vi har varit tvungna att låna pengar på våra åkrar och vingårdar för att betala skatten till kungen.


text:
Vi är av samma kött och blod som våra bröder, och våra barn är som deras barn. Men ändå måste vi lämna bort våra söner och döttrar som slavar<f>[20]</f>. Några av våra döttrar har redan blivit slavar, och vi står maktlösa. Och våra åkrar och vingårdar är i andras händer.”


text:
<f>ⓞ</f> Jag överlade med mig själv och tillrättavisade stormännen och föreståndarna och sade till dem: ”Ni bedriver ocker mot era bröder!” Därefter kallade jag samman en stor folkförsamling mot dem


text:
och sade till dem: ”Vi har efter förmåga friköpt våra judiska bröder som var sålda åt hednafolken. Ska nu ni sälja era bröder? Eller ska de sälja sig åt oss?” De teg och kunde inte svara ett ord.


text:
<pb/><f>ⓟ</f> Jag sade: ”Det ni gör är inte rätt. Borde ni inte vandra i fruktan för vår Gud, så att våra fiender, hednafolken, inte får orsak att håna oss?


text:
Även jag och mina bröder och mina tjänare har lånat dem pengar och säd. Låt oss nu avstå från vår fordran.


text:
Lämna redan idag tillbaka deras åkrar, vingårdar, olivlundar och hus till dem, och ta inte ut den ränta på pengarna, säden, vinet och oljan som ni har att fordra av dem.”


text:
De svarade: ”Vi ska ge tillbaka det och inte utkräva något av dem. Vi ska göra som du har sagt.” Sedan jag hade kallat till mig prästerna, lät jag dem svära på att de skulle göra som de hade lovat.


text:
Dessutom skakade jag framstycket på min mantel och sade: ”Var och en som inte håller sitt löfte, honom må Gud skaka bort från hans hem och allt han äger. Ja, han ska bli utskakad och berövad allt.” Och hela församlingen sade: ”Amen!”, och de prisade HERREN. Sedan gjorde folket som de hade lovat.


text:
<pb/>Ända från den dag då jag utsågs till deras ståthållare i Juda land, från kung Artashastas tjugonde regeringsår till hans trettioandra, tolv år<f>[21]</f>, åt varken jag eller mina bröder den mat som en ståthållare har rätt till.


text:
Tidigare ståthållare, de som var före mig, hade lagt bördor på folket och tagit mat och vin av dem och dessutom fyrtio siklar silver<f>[22]</f>. Även deras tjänare uppträdde som herrar mot folket. Men så gjorde inte jag, för jag fruktade Gud.


text:
<f>ⓠ</f> Jag fortsatte också att arbeta på muren, och vi köpte oss ingen åker, och alla mina tjänare deltog i arbetet där.


text:
<pb/>Och vid mitt bord åt hundrafemtio man av judarna och deras föreståndare, förutom de som kom till oss från folken runt omkring.


text:
Varje dag tillagades på min bekostnad en oxe, sex utsökta får och dessutom fåglar. Var tionde dag skaffades en mängd vin av olika sorter. Ändå krävde jag inte att få ut det underhåll som ståthållaren hade rätt till, eftersom arbetet tyngde folket så hårt.


text:
<pb/><f>ⓢ</f> Sanballat och Tobia, araben Geshem och våra andra fiender fick höra att jag hade byggt upp muren och att det inte längre fanns några hål i den, även om jag vid den tiden inte hade satt in dörrar i portarna än.


text:
<f>ⓣ</f> Då sände Sanballat och Geshem bud till mig och lät säga: ”Kom, låt oss träffas i Kefirim i Onos dal<f>[23]</f>.” De tänkte göra något ont mot mig.


text:
Men jag skickade bud till dem och lät säga: ”Jag håller på med ett stort arbete och kan inte komma. Varför stoppa arbetet medan jag lämnar det och kommer ner till er?”


text:
<pb/>En femte gång sände Sanballat mig samma budskap. Nu hade hans tjänare ett öppet brev i sin hand.


text:
I brevet stod skrivet: ”Det går ett rykte bland hednafolken, och Gashmu<f>[24]</f> säger det också, att du och judarna tänker göra uppror och att det är därför du bygger upp muren. Du tänker bli deras kung, sägs det.


text:
Du lär också ha insatt profeter som ska utropa om dig i Jerusalem: Det finns en kung i Juda! Det kommer att rapporteras för kungen, och därför bör du komma så att vi får rådgöra med varandra.”


text:
Men jag sände bud till honom och svarade: ”Inget av det du säger har hänt, du hittar på det ur eget huvud.”


text:
Alla ville de nämligen skrämma oss, och de tänkte: Deras händer kommer att bli för svaga för arbetet, det blir aldrig klart. Men styrk nu mina händer!


text:
<pb/>Jag gick hem till Shemaja, son till Delaja, son till Mehetabel, som då höll sig inne. Han sade till mig: ”Låt oss träffas i Guds hus, i templet. Låt oss stänga templets dörrar, för de kommer för att döda dig, de kommer för att döda dig i natt.”


text:
<f>ⓤ</f> Men jag svarade: ”Skulle en man som jag ta till flykten? Eller kan en man som jag gå in i templet<f>[25]</f> och ändå överleva? Nej, jag går inte dit.”


text:
Jag insåg att det inte var Gud som hade sänt honom, utan han hade uttalat den profetian mot mig för att Tobia och Sanballat hade lejt honom.


text:
Han var lejd för att jag skulle bli rädd och göra som han sade och därmed synda. De ville ge mig dåligt rykte för att kunna håna mig.


text:
<f>ⓥ</f> Tänk, min Gud, på Tobia och Sanballat efter deras gärningar, och på profetissan Noadja och de andra profeterna som ville skrämma mig.


text:
<pb/><f>ⓦ</f> Muren blev färdig på tjugofemte dagen i månaden Elul,<f>[26]</f> efter femtiotvå dagar.


text:
När alla våra fiender hörde detta och alla folken runt omkring oss såg det,<f>[27]</f> sjönk de djupt i sina egna ögon. De förstod att detta arbete var vår Guds verk.


text:
Vid den tiden sände också stormännen i Juda många brev till Tobia, och brev från Tobia kom till dem.


text:
<f>ⓧ</f> Många i Juda var nämligen förbundna med honom genom ed, eftersom han var svärson till Shekanja, Aras son, och hans son Johanan hade tagit till hustru en dotter till Meshullam, Berekjas son.


text:
De brukade också tala gott om honom inför mig, och det jag sade förde de vidare till honom. Och Tobia sände brev för att skrämma mig.


text:
<pb/>När muren var uppbyggd satte jag in portarna, och det tillsattes dörrvakter, sångare och leviter.


text:
Till befälhavare över Jerusalem satte jag min bror Hanani och även Hananja, befälhavaren i borgen, för han var en pålitlig man och fruktade Gud mer än de flesta.


text:
Jag sade till dem: ”Öppna inte Jerusalems portar förrän solen står högt. Och man ska stänga och regla dörrarna medan vakten står kvar. Ni ska sätta ut sådana som bor i Jerusalem som vakter, var och en på sin post och var och en framför sitt eget hus.”


text:
<f>ⓨ</f> Min Gud ingav mig i hjärtat att samla stormännen, föreståndarna och folket för att uppteckna dem i släktregister. Då fann jag släktförteckningen över dem som hade kommit upp först, och där fann jag detta skrivet:


text:
<pb/>Dessa är de män från provinsen som drog upp från landsflykten och fångenskapen. Babels kung Nebukadnessar hade fört bort dem, men de vände nu tillbaka till Jerusalem och Juda, var och en till sin stad.


text:
De följde med Serubbabel<f>[28]</f>, Jeshua<f>[29]</f>, Nehemja, Asarja, Raamja, Nahamani, Mordokaj, Bilsan, Misperet, Bigvaj, Nehum och Baana. <pb/>Detta var antalet<f>[30]</f> män av Israels folk:


text:
<pb/>av dörrvakterna: Shallums barn, Aters barn, Talmons barn, Ackubs barn, Hatitas barn, Sobajs barn: 138.


text:
<pb/>Detta var de som kom upp från Tel-Mela, Tel-Harsha, Kerub, Addon och Immer men som inte kunde ange sina familjer och sin släkt och om de tillhörde Israel:


text:
<pb/>Av prästerna: Habajas barn, Hackos barn och Barsillajs barn, han som tog en av gileaditen Barsillajs döttrar till hustru och blev uppkallad efter deras namn.


text:
Dessa sökte efter sina släktregister, men de hittades inte. Därför ansågs de orena och avstängdes från prästämbetet.


text:
<f>ⓩ</f> Ståthållaren sade till dem att de inte skulle äta av det högheliga förrän en präst trädde fram med urim och tummim<f>[31]</f>.


text:
<pb/>Några bland huvudmännen för familjerna gav gåvor till arbetet. Ståthållaren gav till kassan 1 000 dariker<f>[33]</f> i guld, dessutom 50 skålar och 530 prästdräkter.


text:
Några av huvudmännen för familjerna gav till arbetskassan 20 000 dariker i guld och 2 200 minor<f>[34]</f> i silver.


text:
Det övriga folkets gåvor utgjorde 20 000 dariker i guld, 2 000 minor i silver och dessutom 67 prästdräkter.


text:
<pb/>Prästerna, leviterna, dörrvakterna, sångarna, en del av folket samt tempeltjänarna, alltså hela Israel, bosatte sig i sina städer.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> När sjunde månaden kom och Israels barn bodde i sina städer, samlades folket som en enda man på torget framför Vattenporten. De bad Esra<f>[35]</f>, den skriftlärde, att hämta Mose lagbok som HERREN hade gett Israel.


text:
Då kom prästen Esra med lagen till församlingen, till män och kvinnor och alla som kunde förstå vad de hörde. Det var den första dagen i sjunde månaden<f>[36]</f>.


text:
<f>ⓑ</f> Han läste ur den på den öppna platsen framför Vattenporten, från tidig morgon till middagen inför män och kvinnor och alla som kunde förstå. Och hela folket lyssnade till lagboken.


text:
<pb/>Esra, den skriftlärde, stod på en hög plattform av trä som man hade gjort för detta tillfälle. Bredvid honom stod Mattitja, Shema, Anaja, Uria, Hilkia och Maaseja på hans högra sida och till vänster om honom Pedaja, Misael, Malkia, Hashum, Hasbaddana, Sakarja och Meshullam.


text:
<pb/>Esra öppnade boken inför hela folkets ögon, för han stod högre än allt folket, och när han öppnade den reste sig alla upp.


text:
Esra prisade HERREN, den store Guden, och hela folket svarade med lyfta händer: ”Amen, Amen”! Och de böjde sig ner och tillbad HERREN med ansiktet mot marken.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Jeshua, Bani, Sherebja, Jamin, Ackub, Shabbetaj, Hodia, Maaseja, Kelita, Asarja, Josabad, Hanan, Pelaja och leviterna undervisade folket i lagen medan folket stod där, var och en på sin plats.


text:
De läste tydligt<f>[37]</f> ur boken, ur Guds lag, och förklarade innebörden<f>[38]</f> så att man förstod det som lästes.


text:
<pb/><f>ⓓ</f> Ståthållaren Nehemja och den skriftlärde prästen Esra och leviterna som undervisade folket sade till allt folket: ”Denna dag är helgad åt HERREN er Gud. Sörj inte, gråt inte.” Allt folket grät nämligen när de hörde lagens ord.


text:
Och han sade till dem: ”Gå och ät er bästa mat och drick ert sötaste vin. Och skicka gåvor av mat till dem som inte har något färdigt, för denna dag är helgad åt vår Gud. Var inte bedrövade, för glädje i HERREN är er styrka.”


text:
Då gick allt folket i väg och åt och drack, de skickade gåvor och firade med stor glädje, för de hade förstått de ord som hade förkunnats för dem.


text:
<pb/>Den andra dagen samlades huvudmännen för hela folkets familjer med prästerna och leviterna hos Esra, den skriftlärde, för att studera lagens ord närmare.


text:
<f>ⓔ</f> De fann det skrivet i lagen att HERREN genom Mose hade befallt att Israels barn skulle bo i lövhyddor<f>[39]</f> under högtiden i sjunde månaden,


text:
och att man skulle tillkännage och utropa i alla deras städer och i Jerusalem: ”Gå ut på bergen och hämta löv av olivträd, planterade eller vilda, och löv av myrten, palmer och andra lummiga träd, och gör lövhyddor som det är skrivet.”


text:
<pb/>Då gick folket ut och hämtade kvistar och gjorde hyddor, var och en på sitt tak och sina gårdar, likaså på gårdarna vid Guds hus och på torget vid Vattenporten och på torget vid Efraimsporten.


text:
Hela församlingen av dem som återvänt från fångenskapen gjorde lövhyddor och bodde i dem. Från Josuas, Nuns sons, dagar ända till den dagen hade Israels barn inte gjort så<f>[40]</f>. Och glädjen var mycket stor.


text:
Esra läste ur Guds lagbok varje dag, från första dagen till den sista. De firade högtiden i sju dagar, och på den åttonde dagen hölls en högtidsförsamling som det var föreskrivet.


text:
<pb/>På tjugofjärde dagen<f>[41]</f> i samma månad samlades Israels barn till fasta, klädda i sorgdräkt och med jord på sina huvuden<f>[42]</f>.


text:
De som var av Israels släkt avskilde sig från alla främlingar och kom fram och bekände sina synder och sina fäders missgärningar.


text:
<f>ⓕ</f> De reste sig från sin plats, och man läste ur HERREN deras Guds lagbok under en fjärdedel av dagen. Nästa fjärdedel bekände de sina synder och tillbad HERREN sin Gud.


text:
<pb/>Jeshua och Bani, Kadmiel, Shebanja, Bunni, Sherebja, Bani och Kenani steg upp på leviternas plattform och ropade med hög röst till HERREN sin Gud.


text:
<pb/>Leviterna Jeshua och Kadmiel, Bani, Hashabneja, Sherebja, Hodia, Shebanja och Petaja sade: <pb/><t>”Res er och prisa HERREN er Gud,</t> <t>från evighet till evighet!</t> <t>Lovat vare ditt härliga namn,</t> <t>som är upphöjt</t> <t>över allt lov och pris.</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Du ensam är HERREN.</t> <t>Du gjorde himlarna</t> <t>och himlarnas himmel</t> <t>och hela deras härskara,</t> <t>jorden och allt som är på den,</t> <t>haven och allt som är i dem,</t> <t>och du håller dem alla vid liv.</t> <t>Himlens härskara tillber dig.</t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Du är HERREN Gud</t> <t>som utvalde Abram</t> <t>och förde honom ut</t> <t>från det kaldeiska Ur</t> <t>och gav honom namnet Abraham.</t>


text:
<t><f>ⓘ</f> Du fann hans hjärta trofast inför dig,</t> <t>och du slöt förbund</t> <t>med honom:</t> <t>att ge åt hans efterkommande</t> <t>kananeernas, hetiternas,</t> <t>amoreernas, perisseernas,</t> <t>jebusiternas och girgasheernas</t> <t>land.</t> <t>Du lät dina ord gå i uppfyllelse,</t> <t>för du är rättfärdig. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓚ</f> Du gjorde tecken och under</t> <t>mot farao,</t> <t>mot alla hans tjänare</t> <t>och mot allt folket i hans land,</t> <t>för du visste hur arrogant</t> <t>egyptierna behandlade dem.</t> <t>Du gjorde dig ett namn,</t> <t>som är detsamma än i dag. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Du delade havet framför dem,</t> <t>och de gick genom havet</t> <t>på torr mark.</t> <t>Men deras förföljare</t> <t>sänkte du i djupet,</t> <t>som en sten i väldiga vatten.</t>


text:
<t><f>ⓜ</f> Du ledde dem</t> <t>med en molnpelare om dagen</t> <t>och en eldpelare om natten,</t> <t>för att lysa dem på vägen</t> <t>de skulle gå.</t>


text:
<t><f>ⓝ</f> På Sinai berg steg du ner</t> <t>och talade till dem från himlen,</t> <t>du gav dem rättfärdiga föreskrifter</t> <t>och sanna lagar,</t> <t>goda stadgar och bud.</t>


text:
<t>Du gav dem kunskap</t> <t>om din heliga sabbat</t> <t>och gav dem bud,</t> <t>stadgar och lagar</t> <t>genom din tjänare Mose.</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> Du gav dem bröd från himlen</t> <t>när de hungrade</t> <t>och lät vatten komma ur klippan</t> <t>när de törstade.</t> <t>Du befallde dem att gå</t> <t>och ta i besittning det land</t> <t>som du med upplyft hand</t> <t>hade lovat ge dem. <pb/></t>


text:
<t>Men våra fäder blev övermodiga</t> <t>och hårdnackade</t> <t>och lyssnade inte</t> <t>till dina befallningar.</t>


text:
<t><f>ⓟ</f> De vägrade lyssna</t> <t>och tänkte inte på undren</t> <t>du gjort bland dem.</t> <t>De var hårdnackade och valde</t> <t>i sin upproriskhet en ledare</t> <t>för att vända tillbaka</t> <t>till sitt slaveri.</t> <t>Men du är en Gud som förlåter,</t> <t>nådig och barmhärtig,</t> <t>sen till vrede och stor i nåd.</t> <t>Du övergav dem inte,</t>


text:
<t><f>ⓠ</f> fastän de gjorde sig en gjuten kalv</t> <t>och sade:</t> <t>”Här är din gud</t> <t>som har fört dig upp ur Egypten.”</t> <t>Och de gjorde sig skyldiga</t> <t>till stora hädelser. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓡ</f> Men i din stora barmhärtighet</t> <t>övergav du dem ändå inte</t> <t>i öknen.</t> <t>Molnpelaren vek inte</t> <t>från dem om dagen</t> <t>utan ledde dem på vägen,</t> <t>och eldpelaren lyste i natten</t> <t>på vägen de skulle gå.</t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Din gode Ande gav du</t> <t>för att undervisa dem.</t> <t>Ditt manna nekade du inte</t> <t>deras mun,</t> <t>och vatten gav du dem</t> <t>när de törstade.</t>


text:
<t><f>ⓣ</f> I fyrtio år försörjde du dem</t> <t>i öknen,</t> <t>och de saknade ingenting.</t> <t>Deras kläder blev inte utslitna,</t> <t>och deras fötter svullnade inte.</t>


text:
<t><f>ⓤ</f> Du gav dem riken och folk</t> <t>och fördelade olika områden</t> <t>åt dem.</t> <t>De intog Sichons land,</t> <t>kungen av Heshbons land,</t> <t>och kung Og av Bashans land.</t>


text:
<t><f>ⓥ</f> Deras barn gjorde du talrika</t> <t>som stjärnorna på himlen.</t> <t>Du förde dem in i det land</t> <t>som du lovat deras fäder</t> <t>att få komma till och ta i besittning.</t>


text:
<t><f>ⓦ</f> Och deras barn kom</t> <t>och tog landet i besittning.</t> <t>Du kuvade landets invånare</t> <t>kananeerna för dem</t> <t>och gav dem i deras hand,</t> <t>både kungarna och landets folk,</t> <t>och de gjorde som de ville</t> <t>med dem.</t>


text:
<t><f>ⓧ</f> De intog befästa städer</t> <t>och bördig jord</t> <t>och tog över hus</t> <t>fyllda med allt gott,</t> <t>uthuggna brunnar,</t> <t>vingårdar, olivlundar</t> <t>och fruktträd i mängd.</t> <t>De åt och blev mätta och feta</t> <t>och njöt av din stora godhet. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓨ</f> Men de gjorde uppror</t> <t>och trotsade dig,</t> <t>de kastade din lag</t> <t>bakom sin rygg.</t> <t>De dödade dina profeter</t> <t>som varnade dem</t> <t>och ville få dem att vända om</t> <t>till dig.</t> <t>De gjorde sig skyldiga</t> <t>till grova hädelser. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓩ</f> Då gav du dem</t> <t>i deras fienders hand</t> <t>som förtryckte dem.</t> <t>Men i sin nöd ropade de till dig,</t> <t>och du hörde dem från himlen.</t> <t>I din stora barmhärtighet</t> <t>gav du dem befriare</t> <t>som frälste dem</t> <t>ur deras fienders hand. <pb/></t>


text:
<t>Men när de kom till ro,</t> <t>gjorde de på nytt</t> <t>det som var ont inför dig.</t> <t>Då lämnade du dem</t> <t>i deras fienders hand,</t> <t>som fick råda över dem.</t> <t>Men de ropade på nytt till dig,</t> <t>och du hörde det</t> <t>från himlen,</t> <t>du räddade dem många gånger</t> <t>i din barmhärtighet.</t>


text:
<t><f>ⓐ</f> Du förmanade dem</t> <t>för att återföra dem</t> <t>till din undervisning.</t> <t>Men de var övermodiga</t> <t>och lyssnade inte på dina bud</t> <t>utan syndade</t> <t>mot dina föreskrifter,</t> <t>trots att den människa</t> <t>som håller dem</t> <t>ska leva genom dem.</t> <t>De var envisa och hårdnackade</t> <t>och vägrade lyssna.</t>


text:
<t><f>ⓑ</f> Du hade tålamod med dem</t> <t>i många år</t> <t>och förmanade dem</t> <t>med din Ande</t> <t>genom dina profeter,</t> <t>men de lyssnade inte.</t> <t>Då gav du dem</t> <t>i de främmande folkens hand.</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Men du som är rik</t> <t>på barmhärtighet</t> <t>gjorde inte slut på dem</t> <t>och övergav dem inte,</t> <t>för du är en nådig</t> <t>och barmhärtig Gud. <pb/></t>


text:
<t>Och nu, vår Gud, du store,</t> <t>väldige och fruktade Gud,</t> <t>du som håller förbundet</t> <t>och nåden:</t> <t>Låt den inte vara liten i dina ögon,</t> <t>den plåga som har drabbat oss,</t> <t>våra kungar, våra furstar,</t> <t>våra präster, våra profeter,</t> <t>våra fäder och hela ditt folk —</t> <t>från de assyriska kungarnas dagar<f>[43]</f></t> <t>ända till i dag.</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Du är rättfärdig</t> <t>i allt det som har drabbat oss,</t> <t>för du har visat dig trofast</t> <t>medan vi har varit ogudaktiga.</t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Våra kungar, våra furstar,</t> <t>våra präster och våra fäder</t> <t>höll inte din lag</t> <t>och lyssnade inte till dina bud</t> <t>och de varningar du gav dem.</t>


text:
<t>Trots att de levde i sitt eget rike</t> <t>med allt det goda</t> <t>som du gav dem</t> <t>i det rymliga och bördiga land</t> <t>som du skänkte dem,</t> <t>har de ändå inte tjänat dig</t> <t>eller vänt om</t> <t>från sina onda gärningar.</t>


text:
<t>I dag är vi slavar</t> <t>i det land som du gav våra fäder</t> <t>att äta dess frukt och dess goda,</t> <t>där är vi slavar.</t>


text:
<t>Dess rika skörd går till de kungar</t> <t>du satt över oss</t> <t>för våra synders skull.</t> <t>De råder över våra kroppar</t> <t>och vår boskap som de vill,</t> <pb/>och vi är i stor nöd.”


text:
<pb/>På grund av allt detta slöt vi ett fast förbund och satte upp det skriftligt. På skrivelsen, som försågs med sigill, stod våra furstars, våra leviters och våra prästers namn.


text:
<pb/>Följande namn stod på skrivelserna som bar sigillen: Ståthållaren Nehemja, Hakaljas son, och Sidkia,


text:
<pb/>Resten av folket — prästerna, leviterna, dörrvakterna, sångarna, tempeltjänarna och alla som hade avskilt sig från de främmande folken och vänt sig till Guds lag, deras hustrur, söner och döttrar och alla som kunde förstå —


text:
ansluter sig till sina ledande bröder och lovar dyrt och heligt att leva efter Guds lag, som gavs genom Guds tjänare Mose, och att hålla fast vid och följa alla HERRENS, vår Herres, bud, lagar och stadgar.


text:
<f>ⓖ</f> Vi lovar att inte ge våra döttrar åt de främmande folken och inte heller ta deras döttrar till hustrur åt våra söner.


text:
<f>ⓗ</f> När de främmande folken för in handelsvaror eller säd till försäljning på sabbatsdagen ska vi inte köpa det av dem på sabbat eller helgdag. Vi ska låta vart sjunde år vara friår och då avstå från alla slags krav.


text:
<f>ⓘ</f> till skådebröden och det dagliga matoffret, till det dagliga brännoffret och offren på sabbaterna, vid nymånaderna och högtiderna, till tackoffren och syndoffren för Israels försoning och till allt arbete i vår Guds hus.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Vi, prästerna, leviterna och folket, kastar lott om vedoffret<f>[45]</f>, hur man varje år ska föra det till vår Guds hus på bestämda tider, efter våra familjer, och bränna det på HERREN vår Guds altare så som det är skrivet i lagen.


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Till HERRENS hus ska vi varje år föra förstlingen<f>[46]</f> av markens gröda och förstlingen av all frukt på alla slags träd.


text:
<f>ⓛ</f> Så som det är skrivet i lagen ska vi också föra till Guds hus, till prästerna som gör tjänst i vår Guds hus, de förstfödda av våra söner och av vår boskap, det förstfödda av våra kor och får.


text:
<f>ⓜ</f> Och förstlingen av vårt mjöl och våra offergåvor och av allt slags trädfrukt, av vin och olja, ska vi föra till prästerna, in i förrådskamrarna till vår Guds hus, och tionden av vår jord till leviterna, de leviter som tar emot tionden<f>[47]</f> i alla de städer där vi brukar jorden.


text:
<f>ⓝ</f> En präst, en av Arons söner, ska vara med leviterna när de tar emot tionden. Och leviterna ska föra tionden av sitt tionde upp till vår Guds hus, in i förrådshusets kamrar.


text:
<f>ⓞ</f> Både Israels barn och Levi barn ska föra sin offergåva av säd, vin och olja in i dessa kamrar där helgedomens kärl och de tjänstgörande prästerna och dörrvakterna och sångarna är. Vi ska inte försumma vår Guds hus.


text:
<pb/><f>ⓟ</f> Folkets furstar bodde i Jerusalem. Det övriga folket kastade lott för att på så sätt var tionde man skulle utses att bo i Jerusalem, den heliga staden, medan nio tiondelar skulle bo i de andra städerna.


text:
<pb/>Detta är de huvudmän i provinsen som bodde i Jerusalem. Men i Juda städer bodde var och en i den stad där han hade sin ärvda besittning: vanliga israeliter, präster, leviter och tempeltjänare, likaså ättlingarna till Salomos tjänare.


text:
<f>ⓠ</f> I Jerusalem bodde en del av Juda barn och en del av Benjamins barn. Av Juda barn: Ataja, son till Ussia, son till Sakarja, son till Amarja, son till Shefatja, son till Mahalalel, av Peres barn,


text:
Maaseja, son till Baruk, son till Kol-Hose, son till Hasaja, son till Adaja, son till Jojarib, son till Sakarja, shilonitens son.


text:
<pb/>Dessa var Benjamins barn: Sallu, son till Meshullam, son till Joed, son till Pedaja, son till Kolaja, son till Maaseja, son till Itiel, son till Jesaja,


text:
Seraja, son till Hilkia, son till Meshullam, son till Sadok, son till Merajot, son till Ahitub, fursten i Guds hus,


text:
och deras bröder, som utförde arbetena i huset, 822. Vidare Adaja, son till Jeroham, son till Pelaja, son till Amsi, son till Sakarja, son till Pashur, son till Malkia,


text:
och hans bröder, huvudmän för familjer, 242. Vidare Amassaj, son till Asarel, son till Asaj, son till Meshillemot, son till Immer,


text:
<pb/><f>ⓢ</f> Av leviterna: Shemaja, son till Hashub, son till Asrikam, son till Hashabja, son till Bunni,


text:
och Shabbetaj och Josabad, som hade uppsikten över de yttre arbetena vid Guds hus och hörde till leviternas huvudmän,


text:
vidare Mattanja, son till Mika, son till Sabdi, son till Asaf, sångledaren som vid bönen tog upp lovsången, Bakbukja, den av hans bröder som var närmast efter honom, och Abda, son till Shammua, son till Galal, son till Jedutun.


text:
<pb/>De övriga israeliterna, prästerna och leviterna bodde i alla de andra städerna i Juda, var och en i sin arvedel.


text:
<pb/>Ledare bland leviterna i Jerusalem vid arbetena i Guds hus var Ussi, son till Bani, son till Hashabja, son till Mattanja, son till Mika, av Asafs barn, sångarna.


text:
En kunglig förordning<f>[49]</f> var utfärdad angående dem, och en bestämd ordning var för varje dag fastställd för sångarna.


text:
<pb/>Petaja, Meshesabels son, av Judas son Seras barn, var kungens högra hand i varje sak som rörde folket.


text:
<pb/>I byarna<f>[50]</f> med tillhörande åkrar bodde också en del av Juda barn: I Kirjat-Arba med underlydande orter, i Dibon med underlydande orter, i Jekabseel med dess byar,


text:
Sanoa, Adullam med deras byar, i Lakish med dess åkrar, i Aseka med underlydande orter. De slog sig ner från Beer-Sheba ända till Hinnoms dal.


text:
<pb/>Benjamins barn hade sina boningsorter från Geba: i Mikmas och Aja, likaså i Betel med underlydande orter,


text:
<pb/><f>ⓤ</f> Dessa var de präster och leviter som drog upp med Serubbabel, Shealtiels son, och Jeshua: Seraja, Jeremia, Esra,


text:
<pb/><f>ⓥ</f> Leviterna var: Jeshua, Binnuj, Kadmiel, Sherebja, Juda och Mattanja, som med sina bröder ledde tacksägelsen,


text:
<f>ⓦ</f> vidare Bakbukja och Unni, deras bröder som hade sina platser mitt emot dem, under tjänstgöringen.


text:
Jojada blev far till Jonatan och Jonatan blev far till Jaddua. <pb/>Huvudmän för prästernas familjer


text:
<pb/>I Jojakims tid var huvudmännen för prästernas familjer följande: för Seraja: Meraja, för Jeremia: Hananja,


text:
<pb/>I Eljashibs, Jojadas, Johanans och Jadduas tid blev huvudmännen för leviternas familjer upptecknade, likaså prästerna, under persern Darejaveshs regering.


text:
Huvudmännen för Levi barns familjer är upptecknade i krönikeboken<f>[52]</f> ända till Johanans, Eljashibs sons tid<f>[53]</f>.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Leviternas huvudmän var Hashabja, Sherebja och Jeshua, Kadmiels son, och deras bröder, som stod mitt emot dem för att växelvis lova och tacka, så som gudsmannen David hade befallt.


text:
<pb/>Mattanja, Bakbukja, Obadja, Meshullam, Talmon och Ackub var dörrvakter och höll vakt över förrådshusen vid portarna.


text:
<pb/>Dessa levde i Jojakims, Jeshuas sons, Josadaks sons, tid och i ståthållaren Nehemjas och prästen Esras, den skriftlärdes tid.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> När Jerusalems mur skulle invigas, sökte man upp leviterna överallt där de bodde och förde dem till Jerusalem för att hålla invigningshögtid och glädjehögtid under tacksägelse och sång, med cymbaler, lyror och harpor.


text:
från Bet-Haggilgal och från markerna kring Geba och Asmavet, för sångarna hade byggt sig byar runt omkring Jerusalem.


text:
<pb/>Jag lät Juda furstar stiga upp på muren. Därefter ordnade jag två stora lovsångskörer<f>[54]</f>. Den ena gick till höger ovanpå muren fram till Dyngporten.


text:
och några av prästernas söner med trumpeter, vidare Sakarja, son till Jonatan, son till Shemaja, son till Mattanja, son till Mikaja, son till Sackur, son till Asaf,


text:
och hans bröder Shemaja, Asarel, Milalaj, Gilalaj, Maaj, Netanel och Juda samt Hanani med gudsmannen Davids musikinstrument. Esra, den skriftlärde, gick framför dem.


text:
De gick över Källporten och rakt fram uppför trapporna till Davids stad, på trappan i muren ovanför Davids hus, ända fram till Vattenporten mot öster.


text:
<pb/>Efter den andra lovsångskören, som gick åt motsatt håll, följde jag med den andra hälften av folket, ovanpå muren, upp genom Ugnstornet ända till Breda muren,


text:
vidare över Efraimsporten, Gamla porten och Fiskporten genom Hananeltornet och Hammeatornet ända fram till Fårporten. De stannade vid Fängelseporten.


text:
<pb/>Sedan stannade de båda lovsångskörerna vid Guds hus, och även jag och ena hälften av föreståndarna tillsammans med mig,


text:
och Maaseja, Shemaja, Eleasar, Ussi, Johanan, Malkia, Elam och Eser. Sångarna sjöng under Jisrajas ledning.


text:
<pb/>På den dagen bar de fram stora offer och gladde sig, för Gud hade gett dem stor glädje. Också kvinnorna och barnen gladde sig, och glädjen från Jerusalem hördes vida omkring.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Vid samma tid tillsattes män som skulle förestå förrådskamrarna där offergåvor, förstlingsfrukter och tionden lades ner. Från stadens åkrar skulle de samla in det som enligt lagen tillföll prästerna och leviterna. Det rådde glädje i Juda över prästerna och leviterna som gjorde tjänst.


text:
<f>ⓑ</f> De iakttog vad som var att iaktta vid gudstjänsten och vid reningarna, och även sångarna och dörrvakterna utförde sin tjänst så som David och hans son Salomo hade befallt.


text:
Redan för länge sedan, på Davids och Asafs tid<f>[55]</f>, fanns nämligen ledare för sångarna, och man sjöng lovsånger och tacksägelsesånger till Gud.


text:
<f>ⓒ</f> Under Serubbabels och Nehemjas tid gav hela Israel till sångarna och dörrvakterna vad dessa för varje dag skulle ha. Man gav till leviterna<f>[56]</f> deras helgade andel, och leviterna gav till Arons söner deras helgade andel.


text:
<pb/><f>ⓓ</f> Den dagen läste man ur Moses bok för folket. Där fann man skrivet<f>[57]</f> att ingen ammonit eller moabit någonsin skulle få komma in i Guds församling,


text:
<f>ⓔ</f> för de hade inte mött Israels barn med mat och dryck utan hade lejt Bileam<f>[58]</f> mot dem för att förbanna dem. Men vår Gud vände förbannelsen till välsignelse.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> En tid dessförinnan hade prästen Eljashib, en släkting till Tobia, blivit utsedd att förestå kamrarna i vår Guds hus.


text:
<f>ⓖ</f> Han hade inrett ett stort rum åt Tobia, där man tidigare brukade lägga matoffret, rökelsen och kärlen och det tionde av säd, vin och olja som var bestämt åt leviterna, sångarna och dörrvakterna, likaså offergåvan till prästerna.


text:
<pb/>Medan allt detta hände befann jag mig inte i Jerusalem, för i Babels kung Artashastas trettioandra regeringsår<f>[59]</f> hade jag återvänt till kungen. Men efter en tid bad jag kungen om tillstånd


text:
och reste tillbaka till Jerusalem. Där fick jag veta allt det onda som Eljashib hade gjort för Tobias skull, då han hade inrett ett rum åt honom i förgårdarna till Guds hus.


text:
Därefter befallde jag att rummen skulle renas, och ställde sedan åter in kärlen där i Guds hus, och matoffret och rökelsen.


text:
<pb/><f>ⓗ</f> Jag fick också veta att man inte hade gett leviterna deras andel. Leviterna och sångarna hade därför återvänt var och en till sina åkrar i stället för att sköta sin tjänst.


text:
Jag förebrådde föreståndarna och sade: ”Varför har Guds hus blivit försummat?” Jag hämtade tillbaka dem och lät dem inställa sig på sina platser.


text:
Jag satte prästen Shelemja och Sadok, den skriftlärde, och Pedaja, en av leviterna, till förvaltare över förrådshusen och gav dem som hjälp Hanan, son till Sackur, son till Mattanja. För dessa betraktades som pålitliga, och de skulle nu ha hand om utdelningen åt sina bröder.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Tänk därför på mig, min Gud, och utplåna inte vad jag av kärlek har gjort för min Guds hus och för tjänstgöringen där.


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Vid samma tid såg jag i Juda hur man trampade vinpressarna på sabbaten och tog hem säd som man lastade på åsnor, likaså vin, druvor och fikon och allt möjligt som kunde bäras och förde det till Jerusalem på sabbatsdagen. Jag varnade dem när de sålde sina varor.


text:
<pb/>Tyrierna som vistades där förde in fisk och alla slags varor och sålde dem på sabbaten till judarna och i Jerusalem.


text:
Då förebrådde jag stormännen i Juda och sade till dem: ”Hur kan ni handla så illa och vanhelga sabbatsdagen?


text:
Var det inte för att era fäder gjorde sådant som vår Gud lät alla dessa olyckor komma över oss och denna stad? Och nu drar ni ännu mer vrede över Israel genom att vanhelga sabbaten!”


text:
Så snart det började bli mörkt i Jerusalems portar före sabbaten, befallde jag att man skulle stänga portarna och att de inte skulle öppnas förrän efter sabbaten. Jag ställde några av mina tjänare på vakt vid portarna för att inga varor skulle kunna föras in på sabbatsdagen.


text:
Då stannade köpmän och försäljare av alla slags varor utanför Jerusalem över natten, och det både en och två gånger.


text:
Men jag varnade dem och sade till dem: ”Varför övernattar ni framför muren? Om ni gör så en gång till, ska jag låta min hand straffa er.” Från den dagen kom de inte mer på sabbaten.


text:
Jag befallde leviterna att de skulle rena sig och komma för att hålla vakt vid portarna, så att sabbaten kunde hållas helig. <pb/>Tänk också därför på mig, min Gud, och förbarma dig över mig efter din stora godhet.


text:
<pb/>På den tiden såg jag också judiska män som hade tagit till sig ashdoditiska, ammonitiska och moabitiska kvinnor.


text:
Hälften av deras barn talade ashdoditiska eller de andra folkens språk, och de kunde inte tala judarnas språk.<f>[60]</f>


text:
<f>ⓛ</f> Då förebrådde jag dem detta och förbannade dem, och några slog jag och drog i håret. Jag lät dem lova med ed vid Gud och sade: ”Ni ska inte ge era döttrar åt deras söner, och inte ta deras döttrar till hustrur åt era söner eller åt er själva.


text:
<f>ⓜ</f> Var det inte just så som Israels kung Salomo syndade? Bland de många hednafolken fanns ingen kung som han, och han var älskad av sin Gud, och Gud satte honom till kung över hela Israel. Men också honom förförde de främmande kvinnorna till synd.


text:
Och nu hör vi om er att ni har gjort detta stora onda och varit otrogna mot vår Gud genom att gifta er med främmande kvinnor!”


text:
<f>ⓝ</f> En son till Jojada, översteprästen Eljashibs son, var svärson till horoniten Sanballat. Honom drev jag bort från mig.


text:
<pb/>Tänk på dem, min Gud, för de har fläckat ner prästämbetet och prästämbetets och leviternas förbund!


text:
Så renade jag folket från allt främmande och fastställde vad prästerna<f>[61]</f> och leviterna skulle iaktta, var och en i sin uppgift,


text:
<f>ⓞ</f> hur vedoffret och förstlingsgåvorna skulle avlämnas på bestämda tider och angående förstlingsgåvorna. <pb/>Tänk på detta, min Gud, mig till godo!


text:
<pb/><f>ⓐ</f> På Ahasveros<f>[1]</f> tid — den Ahasveros som regerade över hundratjugosju provinser från Indien till Nubien<f>[2]</f> —


text:
Under sitt tredje regeringsår<f>[4]</f> ordnade han ett gästabud för alla sina furstar och tjänare. Persiens och Mediens befälhavare, hans förnämsta män och furstarna i provinserna var samlade hos honom.


text:
Under hundraåttio dagar lät han dem se sin kungliga härlighet och rikedom, sin stora glans och prakt.


text:
<pb/>När de dagarna var över ordnade kungen ett sju dagar långt gästabud för allt folk som fanns i Susas borg, från den störste till den minste, i den inhägnade trädgård som hörde till kungapalatset.


text:
Draperier av linne, bomull och mörkblått tyg var uppsatta med vita och purpurröda snören i ringar av silver på vita marmorpelare. Soffor av guld och silver stod på ett golv med inläggningar av grön och vit marmor med pärlglänsande och svart sten.


text:
<f>ⓑ</f> Dryckerna sattes fram i guldkärl. Inget var det andra likt, och kungligt vin fanns i mängd så som det anstår en kung.


text:
När man drack gällde den regeln att ingen fick tvingas, för kungen hade befallt alla sina hovmästare att de skulle rätta sig efter vars och ens önskan.


text:
Samtidigt ordnade också drottning Vashti<f>[5]</f> ett gästabud för kvinnorna i kung Ahasveros kungliga palats.


text:
<pb/>Den sjunde dagen, när kungens hjärta var glatt av vinet, befallde han Mehuman, Bizzeta, Harbona, Bigta, Abagta, Zetar och Karkas, de sju hovmän som tjänstgjorde hos kung Ahasveros,


text:
att de skulle föra in drottning Vashti inför kungen med kunglig krona på huvudet. Han ville låta folken och furstarna se hennes skönhet, för hon var vacker att se.


text:
Men drottning Vashti vägrade komma när kungen genom sina hovmän befallde henne det. Då blev kungen mycket vred, och vreden brann inom honom.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> Kungen frågade då de vise män som förstod sig på tiderna. Kungens ärenden brukade nämligen läggas fram för alla som var kunniga i lag och rätt.


text:
Vid sin sida hade han Karsena, Setar, Admata, Tarshish, Meres, Marsena och Memukan, de sju furstar i Persien och Medien som var kungens närmaste män och som hade främsta platsen i riket.


text:
Han frågade dem: ”Vad ska man enligt lagen göra med drottning Vashti, eftersom hon inte har gjort som kung Ahasveros befallde genom hovmännen?”


text:
<pb/>Memukan svarade inför kungen och furstarna: ”Det är inte bara mot kungen som drottning Vashti har handlat illa, utan mot alla furstar och alla folk i alla kung Ahasveros provinser.


text:
Det drottningen har gjort kommer att sprida sig till alla kvinnor och leda till att de föraktar sina män och säger: Kung Ahasveros befallde att man skulle föra in drottning Vashti inför honom, men hon kom inte.


text:
Redan idag kommer furstinnorna i Persien och Medien, när de får höra vad drottningen har gjort, att säga samma sak till alla kungens furstar, och det kommer att bli förakt och förbittring utan ände.


text:
<f>ⓓ</f> Om kungen finner för gott, låt då ett kungligt påbud gå ut och låt det skrivas in i Persiens och Mediens lagar så att det inte kan ändras, att Vashti aldrig mer får komma inför kung Ahasveros. Och kungen bör ge hennes kungliga värdighet åt någon annan som är bättre än hon.


text:
När kungens förordning som han utfärdar blir känd i hela hans rike, så stort det är, kommer alla kvinnor att visa aktning för sina män, från den störste till den minste.”


text:
<f>ⓔ</f> Skrivelser sändes till alla kungens provinser, till varje provins med dess egen skrift och till varje folk på dess eget språk, med innebörden att varje man skulle vara herre i sitt hus och tala sitt folks språk.


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Efter en tid, när kung Ahasveros vrede hade lagt sig, tänkte han åter på Vashti och vad hon hade gjort och vad som beslutats om henne.


text:
Då sade de unga män som var i tjänst hos kungen: ”Man borde söka upp unga och vackra, orörda kvinnor åt kungen.


text:
Och kungen skulle utse ämbetmän i sitt rikes alla provinser och låta dem samla alla dessa unga vackra kvinnor till kvinnohuset i Susas borg och överlämna dem åt kungens hovman<f>[6]</f> Hegaj, som har tillsynen över kvinnorna. Där kan de få skönhetsbehandling.


text:
Den unga kvinna som vinner kungens gillande kan då bli drottning i Vashtis ställe.” Det förslaget tyckte kungen var gott, och man gjorde så.


text:
<pb/>I Susas borg fanns då en judisk man som hette Mordokaj<f>[7]</f>. Han var son till Jair, son till Shimei, son till benjaminiten Kish,<f>[8]</f>


text:
<f>ⓖ</f> som hade förts bort från Jerusalem med de fångar som tvingades följa med Juda kung Jekonja<f>[9]</f> när han fördes bort av Babels kung Nebukadnessar.


text:
Mordokaj var fosterfar åt Hadassa,<f>[10]</f> det vill säga Ester<f>[11]</f>, hans farbrors dotter, för hon hade varken far eller mor. Den unga kvinnan var välväxt och mycket vacker. Efter det att hennes far och mor dött hade Mordokaj adopterat henne som sin egen dotter.


text:
<pb/>När kungens befallning och förordning blev känd och många unga kvinnor samlades i Susas borg och överlämnades till Hegaj, blev också Ester hämtad till kungens hus och överlämnad till Hegaj som hade tillsynen över kvinnorna.


text:
Flickan behagade honom och vann hans välvilja. Därför skyndade han att ge henne de skönhetsmedel och den mat hon skulle ha. Dessutom gav han henne sju tjänsteflickor, utvalda från kungens hus, och han flyttade henne och hennes tjänsteflickor till den bästa delen av kvinnohuset.


text:
<pb/>Ester hade inte nämnt något om sitt folk och sin släkt, eftersom Mordokaj hade förbjudit henne att göra det.


text:
Mordokaj gick varje dag fram och tillbaka utanför gården till kvinnohuset för att få veta om Ester hade det bra och vad som hände med henne.


text:
<pb/>I tur och ordning gick de unga kvinnorna in till kung Ahasveros, sedan de under tolv månader hade genomgått vad som var bestämt för dem. Så lång tid tog nämligen deras skönhetsbehandling: sex månader med myrraolja och sex månader med väldoftande kryddor och andra skönhetsmedel för kvinnor.


text:
När den unga kvinnan skulle gå in till kungen fick hon ta med sig allt hon ville från kvinnornas hus till kungens hus.


text:
På kvällen gick hon in, och nästa morgon fick hon återvända till ett annat kvinnohus för att stå under uppsikt av kungens hovman Saasgaz, som hade ansvaret för bihustrurna. Hon fick inte komma in till kungen igen, om han inte hade fattat sådant tycke för henne att hon blev kallad till honom vid namn.


text:
<pb/>Och när turen att gå in till kungen kom till Ester, dotter till Abihajil som var farbror till Mordokaj som adopterat henne, begärde hon ingenting annat än det som kungens hovman Hegaj, kvinnovaktaren, rådde henne till. Alla som såg Ester tyckte om henne.


text:
Hon blev hämtad till kung Ahasveros i hans kungliga palats i tionde månaden<f>[12]</f>, det är månaden Tebet, i hans sjunde regeringsår.


text:
<pb/>Kungen älskade Ester mer än alla de andra kvinnorna, och hon vann hans gunst och välvilja mer än alla de andra unga kvinnorna. Han satte den kungliga kronan på hennes huvud och gjorde henne till drottning i Vashtis ställe.


text:
Och kungen ordnade ett stort gästabud för alla sina furstar och tjänare, ett gästabud till Esters ära. Han beviljade skattelindring åt sina provinser och delade ut gåvor som det anstår en kung.


text:
<f>ⓗ</f> Ester hade inte nämnt något om sin släkt eller sitt folk, precis som Mordokaj hade sagt åt henne. Ester gjorde som Mordokaj hade sagt, liksom när hon var under hans vård.


text:
<pb/>I de dagarna, medan Mordokaj satt i kungens port<f>[13]</f>, blev Bigtan och Teres, två av de hovmän hos kungen som höll vakt vid porten, så förbittrade på kung Ahasveros att de sökte efter tillfälle att döda honom<f>[14]</f>.


text:
Mordokaj fick veta det och berättade det för drottning Ester, och hon förde det vidare till kungen på Mordokajs vägnar.


text:
<f>ⓘ</f> Saken undersöktes och man fann att det var sant. Hovmännen blev båda upphängda på trä. Detta nertecknades i krönikan, i kungens närvaro.


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Efter en tid upphöjde kung Ahasveros agagiten Haman<f>[15]</f>, Hammedatas son, till en hög position och gav honom högre rang än<f>[16]</f> alla de furstar som var hos honom.


text:
<f>ⓚ</f> Alla kungens tjänare som var i kungens port böjde knä och föll ner för Haman, för så hade kungen befallt. Men Mordokaj böjde inte knä och föll inte ner för honom.


text:
När de dag efter dag hade sagt så till honom utan att han lyssnade till dem, talade de om det för Haman för att se om Mordokajs förklaring skulle godtas. Han hade nämligen berättat för dem att han var jude.


text:
Men det var inte nog i hans ögon att döda bara Mordokaj. Man hade berättat för honom vilket folk Mordokaj tillhörde, och Haman sökte därför efter tillfälle att utrota alla judar, Mordokajs folk, i Ahasveros hela rike.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> I första månaden, månaden Nisan, i Ahasveros tolfte regeringsår<f>[17]</f>, kastade man pur<f>[18]</f>, det vill säga lott, inför Haman om varje dag och varje månad fram till tolfte månaden<f>[19]</f>, månaden Adar.


text:
<f>ⓜ</f> Haman sade till kung Ahasveros: ”Det finns ett folk som bor utspritt och skingrat bland de andra folken i ditt rikes alla provinser. Deras lagar är olika alla andra folks lagar, och de följer inte kungens lagar. Det är inte värdigt kungen att låta dem hållas.


text:
Om kungen samtycker bör en skrivelse utfärdas att de ska förgöras. Då ska jag åt tjänstemännen väga upp tiotusen talenter<f>[20]</f> silver att läggas i kungens skattkammare.”


text:
<f>ⓝ</f> Kungen tog då av signetringen från sin hand och gav den till agagiten Haman, Hammedatas son, judarnas fiende.


text:
<pb/>På trettonde dagen i första månaden<f>[21]</f> tillkallades kungens skrivare, och en skrivelse utfärdades helt enligt Hamans befallning till kungens satraper<f>[22]</f> och till ståthållarna över varje provins och till furstarna över varje folk, till varje provins med dess egen skrift och till varje folk på dess eget språk. Skrivelsen utfärdades i kung Ahasveros namn och förseglades med kungens sigill.


text:
Sedan sändes brev med kurirer ut till alla kungens provinser, att man skulle utrota, döda och förgöra alla judar, unga och gamla, barn och kvinnor, alla på en och samma dag, nämligen den trettonde dagen i tolfte månaden, månaden Adar<f>[23]</f>, och att deras egendom skulle tas som byte.


text:
<f>ⓞ</f> En avskrift av skrivelsen skulle kungöras som förordning i varje provins, så att alla folk skulle vara beredda den dagen.


text:
<pb/><f>ⓟ</f> På kungens befallning skyndade kurirerna i väg, så snart förordningen hade utfärdats i Susas borg. Kungen och Haman satte sig för att dricka, men i staden Susa rådde bestörtning.


text:
<pb/>När Mordokaj fick veta vad som hade hänt, rev han sönder sina kläder och klädde sig i säck och aska. Han gick ut mitt i staden och klagade högt och bittert.


text:
Han fortsatte fram till kungens port, eftersom den som var klädd i säcktyg inte fick komma in i kungens port.


text:
I varje provins dit kungens befallning och förordning kom blev det stor sorg bland judarna, och de fastade, grät och klagade. De flesta satte sig i säck och aska.


text:
<pb/>När Esters tjänarinnor och hovmän kom och berättade det för henne, blev drottningen djupt bedrövad. Hon skickade ut kläder till Mordokaj för att man skulle klä honom i dem och ta av honom säcktyget, men han tog inte emot dem.


text:
Ester kallade då till sig Hatak, en av hovmännen som kungen hade ställt i hennes tjänst, och skickade honom till Mordokaj för att få veta vad som stod på och varför han gjorde på detta sätt.


text:
<f>ⓠ</f> Mordokaj berättade allt som hade hänt honom och hur mycket silver Haman hade lovat väga upp till kungens skattkammare för att få förgöra judarna.


text:
<f>ⓡ</f> Mordokaj gav honom också en avskrift av den skrivna förordningen som hade utfärdats i Susa om att de skulle utrotas. Den skulle han visa Ester och berätta allt för henne och befalla henne att gå in till kungen för att vädja till honom och be om nåd för sitt folk.


text:
”Alla kungens tjänare och folket i kungens provinser vet att om någon man eller kvinna går in till kungen på den inre borggården utan att vara kallad, så gäller endast en lag: han dödas, om inte kungen räcker ut guldspiran mot honom och låter honom leva. Och jag har inte varit kallad till kungen på trettio dagar.”


text:
sade Mordokaj att man skulle ge Ester detta svar: ”Tro inte att du ensam av alla judar ska komma undan för att du är i kungens hus.


text:
<f>ⓢ</f> För om du tiger denna gång kommer hjälp och befrielse till judarna från annat håll, men du och din fars hus kommer att gå under. Vem vet, kanske är det just för en tid som denna som du har uppnått kunglig värdighet?”


text:
<f>ⓣ</f> ”Gå och samla alla judar som finns i Susa och håll fasta för mig. Ni ska inte äta eller dricka något under tre dygn, varken dag eller natt. Jag och mina tjänarinnor ska också fasta på samma sätt. Därefter ska jag gå in till kungen, även om det är mot lagen. Är jag förlorad, så är jag förlorad.”


text:
<pb/>På tredje dagen klädde Ester sig i kunglig skrud och gick ut på den inre borggården till kungapalatset, mitt för den kungliga huvudbyggnaden. Kungen satt på sin tron i det kungliga palatset, mitt emot palatsets ingång.


text:
<f>ⓤ</f> När kungen såg drottning Ester stå på borggården fann hon nåd för hans ögon, och kungen räckte ut guldspiran som han hade i sin hand. Då gick Ester fram och rörde vid spetsen av spiran.


text:
<f>ⓥ</f> Kungen sade till henne: ”Vad vill du, drottning Ester? Vad är din begäran? Om den så gäller halva riket ska du få det.”<f>[24]</f>


text:
<f>ⓦ</f> Ester svarade: ”Om det behagar kungen, så må kungen och Haman komma i dag till en festmåltid som jag har ordnat för honom.”


text:
Då sade kungen: ”Se till att Haman kommer hit fortast möjligt, så ska vi göra som Ester har önskat.” <pb/>Så kom kungen och Haman till festmåltiden som Ester hade ordnat.


text:
När vinet dracks, sade kungen till Ester: ”Vad är din önskan? Den ska beviljas. Vad är din begäran? Om den så gäller halva riket ska den uppfyllas.”


text:
Om jag har funnit nåd för kungens ögon, och om det behagar kungen att bevilja min önskan och uppfylla min begäran, så må kungen och Haman komma till ännu en festmåltid som jag ska ordna för dem. Då ska jag i morgon göra som kungen har sagt.”


text:
<pb/><f>ⓧ</f> Den dagen gick Haman därifrån glad och väl till mods. Men när han fick se Mordokaj i kungens port och denne varken steg upp eller ens rörde sig för honom, blev Haman rasande på Mordokaj.


text:
Men Haman behärskade sig och gick hem. Därefter sände han bud och lät hämta sina vänner och sin hustru Zeresh.<f>[25]</f>


text:
<f>ⓨ</f> Haman skröt för dem om sin rikedoms härlighet och om sina många barn och om hur kungen hade gjort honom mäktig och på alla sätt upphöjt honom över de andra furstarna och tjänarna.


text:
Och Haman fortsatte: ”Dessutom lät drottning Ester inte någon annan än mig följa med kungen till festmåltiden som hon hade ordnat. Och i morgon är jag också bjuden till henne tillsammans med kungen.


text:
<pb/><f>ⓩ</f> Då sade hans hustru Zeresh och alla hans vänner till honom: ”Låt resa en påle, femtio alnar hög<f>[26]</f>, och be kungen i morgon bitti att man hänger upp Mordokaj på den. Då kan du glad gå med kungen till festmåltiden.” Haman tyckte det var ett gott råd, och han lät resa pålen.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> Den natten kunde kungen inte sova<f>[27]</f>. Han lät därför hämta krönikan där minnesvärda händelser var nertecknade, och man läste ur den för kungen.


text:
<f>ⓑ</f> Där fanns skrivet att Mordokaj hade berättat hur Bigtana och Teres, två av de hovmän som höll vakt vid porten, hade sökt efter tillfälle att döda kung Ahasveros.


text:
Kungen frågade: ”Vilken ära och upphöjelse fick Mordokaj för detta?” De unga männen som var i tjänst hos kungen svarade honom: ”Han fick ingenting.”


text:
<f>ⓒ</f> ”Är det någon ute på borggården?” frågade kungen. <pb/>Haman hade just kommit in på den yttre borggården till kungapalatset för att be kungen låta hänga upp Mordokaj på den påle som han hade gjort i ordning för honom.


text:
Kungens tjänare svarade honom: ”Ja, Haman står därute på borggården.” Kungen sade: ”Låt honom komma in.”


text:
<pb/>När Haman kom in frågade kungen honom: ”Vad ska man göra med den man som kungen vill hedra?” Haman tänkte i sitt hjärta: ”Vem skulle kungen vilja hedra mer än mig?”,


text:
ska man hämta en kunglig skrud som kungen själv har burit, och en häst som kungen själv har ridit på och som har en kunglig krona på huvudet.


text:
Skruden och hästen ska överlämnas till en av kungens förnämsta furstar. Man ska klä den som kungen vill hedra i skruden, och föra fram honom ridande på hästen längs huvudgatan i staden och utropa framför honom: Så gör man med den som kungen vill hedra!”


text:
Då sade kungen till Haman: ”Skynda dig, ta skruden och hästen som du föreslog och gör så med juden Mordokaj som sitter i kungens port. Glöm inte något av det du har sagt.”


text:
<pb/>Haman hämtade skruden och hästen och klädde Mordokaj i den och förde honom ridande fram längs stadens huvudgata och utropade framför honom: ”Så gör man med den som kungen vill hedra!”


text:
<f>ⓓ</f> Sedan återvände Mordokaj till kungens port. Men Haman skyndade hem sörjande och med huvudet övertäckt.


text:
När Haman berättade för sin hustru Zeresh och alla sina vänner om allt som hade hänt honom, sade hans rådgivare och hans hustru till honom: ”Om Mordokaj som du börjat vackla för är av judisk börd, så förmår du ingenting mot honom. Han kommer att bli ditt fall.”


text:
<f>ⓔ</f> Medan de ännu talade med honom, kom kungens hovmän för att hämta Haman till festmåltiden som Ester hade ordnat.


text:
<f>ⓖ</f> Även nu på den andra dagen sade kungen till Ester medan vinet dracks: ”Vad är din önskan, drottning Ester? Den ska beviljas. Vad är din begäran? Om det så gäller halva riket ska den uppfyllas.”


text:
Drottning Ester svarade: ”Om jag har funnit nåd för dina ögon, o konung, och om kungen så finner för gott: Skona mitt liv, det är min önskan, och skona mitt folk, det är min begäran.


text:
<f>ⓗ</f> För vi har blivit sålda, jag och mitt folk, till att utrotas, dödas och förgöras. Hade vi bara blivit sålda som slavar och slavinnor skulle jag ha tigit. Den olyckan hade inte varit stor nog att besvära kungen med.”


text:
Då svarade kung Ahasveros drottning Ester: ”Vem är det? Var är han som har vågat göra något sådant?”


text:
<f>ⓘ</f> Ester sade: ”Det är en motståndare och fiende, den onde Haman där.” <pb/>Haman blev förskräckt för kungen och drottningen.


text:
Kungen reste sig från bordet i vredesmod, lämnade sitt vin och gick ut i palatsets trädgård. Men Haman stannade kvar<f>[28]</f> för att vädja till drottning Ester för sitt liv, för han insåg att kungen hade beslutat om hans olycka.


text:
När kungen kom tillbaka från palatsets trädgård till festsalen hade Haman sjunkit ner mot soffan där Ester satt. Då sade kungen: ”Tänker han till och med våldföra sig på drottningen härinne i mitt eget hus?” Knappt hade kungen sagt detta förrän man täckte över Hamans ansikte.


text:
<f>ⓙ</f> Harbona, en av kungens hovmän, sade: ”Det finns en påle som Haman reste för Mordokaj, som hjälpte kungen med sina ord. Den står vid Hamans hus, femtio alnar hög.” Då sade kungen: ”Häng upp honom på den!”


text:
<pb/><f>ⓚ</f> Och man hängde upp Haman på den påle som han hade låtit sätta upp för Mordokaj. Sedan lade sig kungens vrede.


text:
<pb/><f>ⓛ</f> Samma dag gav kung Ahasveros till drottning Ester det hus som hade tillhört Haman, judarnas fiende. Och Mordokaj fick tillträde hos kungen, för Ester hade berättat vad han betydde för henne.


text:
<f>ⓜ</f> Kungen tog av sig signetringen, som han hade tagit tillbaka från Haman, och gav den till Mordokaj. Och Ester satte Mordokaj över Hamans hus.


text:
<pb/>Ester talade på nytt till kungen. Hon föll ner för hans fötter och grät och bad att han skulle avvärja agagiten Hamans ondska och hindra den plan som han hade tänkt ut mot judarna.


text:
<f>ⓞ</f> Hon sade: ”Om kungen finner för gott, och om jag funnit nåd inför honom och det är rimligt inför kungen och om jag är till behag för honom, låt då en skrivelse gå ut för att återkalla breven med den plan som agagiten Haman, Hammedatas son, skrev att förgöra judarna i kungens alla provinser.


text:
<f>ⓟ</f> Hur skulle jag klara av att se den olycka som annars drabbar mitt folk? Ja, hur skulle jag klara att se mina landsmän förgöras?”


text:
<pb/>Då sade kung Ahasveros till drottning Ester och till juden Mordokaj: ”Hamans hus har jag gett Ester, och själv har han hängts på en påle därför att han ville bära hand på judarna.


text:
<f>ⓠ</f> Skriv nu ni i kungens namn en skrivelse om judarna så som ni finner lämpligt, och förse den med kungens sigill. En skrivelse som är utfärdad i kungens namn och försedd med kungens sigill kan inte återkallas.”


text:
<pb/><f>ⓡ</f> Samma dag, den tjugotredje dagen i tredje månaden<f>[29]</f>, månaden Sivan, tillkallades kungens skrivare och en skrivelse utfärdades helt enligt Mordokajs befallning till judarna och till satraperna, ståthållarna och furstarna i provinserna från Indien ända till Sudan, hundratjugosju provinser. Till varje provins skrevs med dess egen skrift och till varje folk på dess eget språk, också till judarna med deras skrift och på deras språk.


text:
Han utfärdade skrivelsen i kung Ahasveros namn och förseglade den med kungens sigill. <pb/>Därefter sände han breven med kurirer till häst, ridande på springare från kungens egna stall.


text:
I breven stod att kungen tillät judarna i varje stad att samlas för att försvara sina liv och förgöra, döda och utplåna alla väpnade skaror i varje folk och provins som angrep dem, även barn och kvinnor<f>[30]</f>, och att ta deras egendom som byte.


text:
På en och samma dag skulle detta ske i alla kung Ahasveros provinser, nämligen den trettonde dagen i tolfte månaden, det vill säga månaden Adar.<f>[31]</f>


text:
<f>ⓢ</f> En avskrift av skrivelsen skulle kungöras som lag i varje provins och meddelas alla folk, så att judarna skulle vara beredda att den dagen hämnas på sina fiender.


text:
På kungens befallning gav sig kurirerna i väg på de kungliga springarna i stor brådska, så snart förordningen hade utfärdats i Susas borg.


text:
<pb/>Men Mordokaj gick ut från kungen klädd i kunglig skrud av purpurrött och vitt tyg. Han bar en stor guldkrona och en mantel av vitt och purpurrött tyg. I staden Susa jublade man och var glad.


text:
<f>ⓣ</f> I varje provins och i varje stad dit kungens befallning och förordning kom blev det glädje och jubel bland judarna, och de höll fest och firade högtid. Många av folken i landet utgav sig för att vara judar<f>[32]</f>, eftersom fruktan för judarna hade kommit över dem.


text:
<pb/><f>ⓤ</f> På trettonde dagen i tolfte månaden, det är månaden Adar, skulle kungens befallning och förordning verkställas. Judarnas fiender hade då hoppats få makt över dem, men nu blev det tvärtom så att judarna i stället fick makt över dem som hatade dem.


text:
Judarna samlades i sina städer i alla kung Ahasveros provinser för att angripa dem som sökte deras olycka. Ingen kunde stå emot dem, för alla folk hade gripits av fruktan för dem.


text:
Alla furstarna i provinserna, satraperna, ståthållarna och kungens tjänstemän hjälpte judarna, för de hade gripits av fruktan för Mordokaj.


text:
<f>ⓥ</f> Mordokaj var nu en mäktig man i det kungliga palatset, och ryktet om honom gick ut i alla provinserna eftersom denne Mordokaj blev allt mäktigare.


text:
Judarna slog alla sina fiender med svärd och dödade och nergjorde dem och gjorde som de ville med sina motståndare.


text:
<f>ⓦ</f> Då sade kungen till drottning Ester: ”I Susas borg har judarna dödat och förgjort femhundra män förutom Hamans tio söner. Vad har de då inte gjort i kungens andra provinser? Vad är nu din önskan? Den ska beviljas. Och vad mer är din begäran? Den ska uppfyllas.”


text:
Ester svarade: ”Om kungen finner för gott, låt då judarna i Susa även i morgon handla efter förordningen för idag. Och låt Hamans tio söner hängas upp på pålen.”


text:
Kungen befallde att så skulle ske. En förordning om detta utfärdades i Susa och Hamans tio söner blev upphängda.


text:
Judarna i Susa samlades också på fjortonde dagen i månaden Adar och dödade trehundra män i Susa. Men de avstod från plundring.


text:
<pb/>De andra judarna som var i kungens provinser samlades för att försvara sina liv och skaffade sig ro för sina fiender genom att döda sjuttiofemtusen av sina motståndare. Men de avstod från plundring.


text:
Detta skedde på trettonde dagen i månaden Adar<f>[33]</f>. Men på fjortonde dagen vilade de och gjorde den till en dag av fest och glädje.


text:
Judarna i Susa hade samlats både den trettonde dagen och den fjortonde. Och de vilade den femtonde dagen och gjorde den till en dag av fest och glädje.


text:
Därför firar judarna på landsbygden, de som bor i landsortsstäderna, den fjortonde dagen i månaden Adar som en dag av glädje, fest och högtid då man sänder matgåvor till varandra.


text:
<pb/>Mordokaj skrev ner dessa händelser och sände brev till judarna i alla kung Ahasveros provinser, både nära och fjärran.


text:
alltså de dagar då judarna fick ro för sina fiender och den månad då deras sorg vändes i glädje och deras bedrövelse i fest. Därför skulle de fira dem som dagar av fest och glädje och sända matgåvor till varandra och ge gåvor till de fattiga.


text:
<f>ⓧ</f> Agagiten Haman, Hammedatas son, alla judars fiende, hade planerat att utplåna judarna och kastat pur, det vill säga lott, för att krossa dem och förgöra dem.


text:
Men när saken kom upp inför kungen<f>[34]</f>, befallde han genom en skrivelse<f>[35]</f> att de onda planer som Haman haft mot judarna skulle vända tillbaka över hans eget huvud. Och Haman själv och hans söner hängdes upp på pålen.


text:
<pb/>Därför kallades dessa dagar purim efter ordet pur. På grund av allt som stod i brevet och vad de själva sett och vad som skett med dem,


text:
antog och fastställde judarna en orubblig sed: de själva och deras efterkommande och alla som anslöt sig till dem skulle år efter år fira dessa båda dagar, så som det var föreskrivet och på deras bestämda tid.


text:
Dessa dagar skulle kommas ihåg och firas i varje generation, i varje familj, i varje provins och i varje stad. Dessa purimdagar skulle inte försummas bland judarna och minnet av dem aldrig upphöra hos deras efterkommande.


text:
<pb/>Drottning Ester, Abihajils dotter, och juden Mordokaj utfärdade sedan en skrivelse för att med all kraft stadfästa detta andra brev om purim.


text:
Mordokaj sände brev med budskap om fred och trygghet till alla judar i de hundratjugosju provinserna i Ahasveros rike


text:
för att stadfästa dessa purimdagar på deras bestämda tider, så som juden Mordokaj och drottning Ester hade förordnat för dem och som de fastställde för sig själva och sina efterkommande, med regler om fasta och sorgerop.


text:
Allt som han i sin makt och väldighet gjorde, liksom skildringen om den höga ställning som kungen gav Mordokaj, det finns nertecknat i krönikan om Mediens och Persiens kungar.


text:
<pb/><f>ⓨ</f> Juden Mordokaj var kung Ahasveros närmaste man<f>[37]</f>. Han var högt ansedd bland judarna och älskad av alla sina bröder. Han sökte sitt folks bästa och talade för alla sina landsmäns välfärd.


text:
<pb/><f>ⓐ</f> I landet Us levde en man som hette Job. Han var en from och rättsinnig man som fruktade Gud och undvek det onda.


text:
Han ägde 7 000 får, 3 000 kameler, 500 par oxar och 500 åsneston, och dessutom tjänare i stor mängd. Han var mäktigare än någon annan i Österlandet.


text:
<pb/>Hans söner brukade hålla fester i sina hem, var och en i tur och ordning. De sände bud och bjöd in sina tre systrar för att äta och dricka tillsammans med dem.


text:
<f>ⓑ</f> När en sådan omgång av festdagar hade avslutats, sände Job bud efter dem för att helga dem<f>[1]</f>. Han steg upp tidigt på morgonen och offrade ett brännoffer för var och en av dem, för Job tänkte: ”Kanske har mina barn syndat och förbannat<f>[2]</f> Gud i sina hjärtan.” Så gjorde Job varje gång.


text:
<pb/><f>ⓒ</f> En dag hände det att Guds söner kom och trädde fram inför HERREN, och Åklagaren<f>[3]</f> kom också med bland dem.


text:
<f>ⓓ</f> Då frågade HERREN Åklagaren: ”Varifrån kommer du?” Åklagaren svarade HERREN: ”Från en färd över jorden där jag vandrat omkring.”


text:
Då sade HERREN till Åklagaren: ”Lade du märke till min tjänare Job? På jorden finns ingen som är så from och rättsinnig, ingen som så fruktar Gud och undviker det onda.”


text:
<f>ⓔ</f> Har du inte beskyddat honom och hans hus och allt han äger? Du har välsignat hans händers verk, och hans boskapshjordar breder ut sig i landet.


text:
Men räck ut din hand och rör vid allt han äger. Helt säkert kommer han då att förbanna dig rakt i ansiktet.”


text:
HERREN sade till Åklagaren: ”Nåväl, allt han äger är i din hand. Men du får inte räcka ut din hand mot honom själv.” Satan gick då bort från HERRENS ansikte.


text:
Då slog sabeerna<f>[4]</f> till och rövade bort dem, och folket slog de med svärd. Jag var den ende som kom undan för att berätta det för dig.”


text:
<pb/>Medan han talade kom en annan budbärare och sade: ”Guds eld föll från himlen<f>[5]</f> och slog ner bland småboskapen och folket och förtärde dem. Jag var den ende som kom undan för att berätta det för dig.”


text:
<pb/>Medan han talade kom en annan budbärare och sade: ”Kaldeerna<f>[6]</f> ställde upp sitt manskap i tre avdelningar och överföll kamelerna och rövade bort dem, och folket slog de med svärd. Jag var den ende som kom undan för att berätta det för dig.”


text:
<pb/>Medan han talade kom en annan budbärare och sade: ”Dina söner och döttrar åt och drack vin i den äldste broderns hem.


text:
Då bröt det fram en stark storm från öknen och tog tag i husets fyra hörn, och det rasade samman över folket så att de dog. Jag var den ende som kom undan för att berätta det för dig.”


text:
<pb/><f>ⓕ</f> Då reste sig Job, rev sönder sin mantel, rakade sitt huvud och föll ner på marken och tillbad.


text:
<f>ⓖ</f> Han sade: <pb/><t>Naken kom jag ur min moders liv,</t> <t>och naken ska jag återvända dit.</t> <t>HERREN gav och HERREN tog.</t> <t>Lovat är HERRENS namn!</t>


text:
<pb/><f>ⓘ</f> En dag kom Guds söner och trädde fram inför HERREN. Även Åklagaren var med bland dem och trädde fram inför HERREN.


text:
Då frågade HERREN Åklagaren: ”Varifrån kommer du?” Åklagaren svarade: ”Från en färd över jorden där jag vandrat omkring.”


text:
HERREN sade till Åklagaren: ”Lade du märke till min tjänare Job? På jorden finns ingen som är så from och rättsinnig, ingen som så fruktar Gud och undviker det onda. Han står fortfarande fast i sin fromhet fastän du uppeggade mig mot honom för att förgöra honom utan skäl.”


text:
<f>ⓙ</f> Men räck ut din hand och rör vid hans kött och ben. Helt säkert kommer han då att förbanna dig rakt i ansiktet.”


text:
<pb/>Och Åklagaren gick bort från HERRENS ansikte och slog Job med svåra bölder, från fotsulan ända till hjässan.


text:
<f>ⓜ</f> Men han svarade henne: ”Du talar som en dåraktig kvinna skulle tala. Om vi tar emot det goda av Gud, ska vi då inte också ta emot det onda?” <pb/>Under allt detta syndade inte Job med sina läppar.


text:
<pb/><f>ⓝ</f> När tre av Jobs vänner fick höra om alla olyckor som hade drabbat honom, kom de var och en från sin ort: Elifas<f>[7]</f> från Teman<f>[8]</f>, Bildad från Shua<f>[9]</f> och Sofar från Naama<f>[10]</f>. De enades om att gå och visa sitt deltagande och trösta honom.


text:
<pb/><f>ⓞ</f> Men när de på avstånd fick se honom och inte kunde känna igen honom, brast de i gråt och rev sönder sina mantlar och kastade stoft<f>[11]</f> mot himlen över sina huvuden.


text:
<f>ⓟ</f> Sedan satt de med honom på marken i sju dagar och sju nätter utan att någon av dem sade ett ord till honom, eftersom de såg att hans plåga var mycket stor.


text:
<pb/><t><f>ⓠ</f> Låt dagen då jag föddes</t> <t>bli utplånad,</t> <t>och natten som sade:</t> <t>”En pojke är född.”</t>


text:
<t>Låt den dagen vändas i mörker,</t> <t>må Gud i höjden</t> <t>inte fråga efter den</t> <t>och inget dagsljus lysa över den.</t>


text:
<t>Låt mörker och dödsskugga</t> <t>återkräva den</t> <t>och molnen sänka sig</t> <t>över den.</t> <t>Låt mörker slå den med skräck</t> <t>under dagen.</t>


text:
<t>Låt den natten gripas</t> <t>av tjockaste mörker,</t> <t>låt den inte räknas</t> <t>bland årets dagar</t> <t>eller få rum i månadernas krets.</t>


text:
<t><f>ⓡ</f> Låt dem som besvärjer dagar</t> <t>förbanna den,</t> <t>de som kan mana fram<f>[12]</f> Leviatan<f>[13]</f>.</t>


text:
<t>Låt dess stjärnor förmörkas</t> <t>innan dagen gryr,</t> <t>låt den förgäves vänta efter ljus,</t> <t>låt den aldrig få se</t> <t>gryningens strålar,</t>


text:
<t>för den stängde inte dörrarna</t> <t>till min moders liv</t> <t>och dolde inte olyckan</t> <t>för mina ögon. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Varför fick jag inte dö vid födseln,</t> <t>förgås när jag kom</t> <t>ur min moders liv?</t>


text:
<t>tillsammans med kungar</t> <t>och jordens rådsherrar</t> <t>som byggde sig palatslika gravar,</t>


text:
<t><f>ⓣ</f> Eller varför blev jag inte nergrävd</t> <t>som ett dödfött foster,</t> <t>som ett barn</t> <t>som aldrig såg ljuset? <pb/></t>


text:
<t><f>ⓥ</f> som längtar efter döden</t> <t>utan att den kommer</t> <t>och söker den mer än någon skatt,</t>


text:
<t><f>ⓦ</f> Varför ges liv</t> <t>åt en man vars väg är dold,</t> <t>åt den som är instängd av Gud?</t>


text:
<t><f>ⓧ</f> Suckar har blivit mitt dagliga bröd,</t> <t>mina sorgerop strömmar</t> <t>som vatten,</t>


text:
<pb/><t>Tar du illa upp</t> <t>om man försöker tala till dig?</t> <t>Vem kan hålla tillbaka sina ord?</t>


text:
<t>Dina ord har rest upp</t> <t>den som har snubblat,</t> <t>och du har gett kraft</t> <t>åt vacklande knän.</t>


text:
<t><f>ⓑ</f> Men nu gäller det dig,</t> <t>och då blir du modlös,</t> <t>du blir förskräckt</t> <t>när det drabbar dig.</t>


text:
<t>Är inte din gudsfruktan</t> <t>din tillförsikt</t> <t>och dina vägars ostrafflighet</t> <t>ditt hopp? <pb/></t>


text:
<t>Tänk efter:</t> <t>När gick en oskyldig förlorad,</t> <t>och var gick de rättsinniga</t> <t>under?</t>


text:
<t>när tankarna oroades</t> <t>av nattens syner</t> <t>och sömnen föll tung</t> <t>över människorna.</t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Den stannade,</t> <t>men jag kunde inte</t> <t>urskilja utseendet</t> <t>på gestalten jag såg.</t> <t>Det var tyst,</t> <t>sedan hörde jag en röst:</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> ”Kan en människa</t> <t>stå rättfärdig inför Gud,</t> <t>kan en människa vara ren</t> <t>inför sin skapare?</t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Hur mycket mer hos dem</t> <t>som bor i hyddor av lera<f>[15]</f>,</t> <t>dem som har sin grund i stoftet!</t> <t>De krossas lättare än mal.</t>


text:
<t>När morgon blivit kväll</t> <t>ligger de slagna,</t> <t>de går under för alltid</t> <t>utan att någon märker det.</t>


text:
<pb/><f>ⓙ</f> Ropa du! <pb/><t>Finns det någon</t> <t>som svarar dig?</t> <t>Till vem av de heliga vänder du dig?</t>


text:
<t>Hans barn är fjärran från frälsning,</t> <t>de trampas ner i porten</t> <t>och ingen räddare finns.</t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Den hungrige slukar hans skörd,</t> <t>den rövas bort</t> <t>till och med bland törnen.</t> <t>De törstiga flämtar</t> <t>efter<f>[16]</f> deras rikedom,</t>


text:
<t><f>ⓜ</f> Men människan föds till möda</t> <t>liksom eldens gnistor</t> <t>flyger mot höjden. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓠ</f> Han gör de listigas anslag om intet</t> <t>så att deras händer</t> <t>inte får framgång.</t>


text:
<t><f>ⓡ</f> Han fångar de visa i deras slughet</t> <t>och låter de svekfulla förhasta sig</t> <t>vid sina rådslag.</t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Om dagen möter de mörker,</t> <t>de famlar mitt på dagen</t> <t>som om det var natt.</t>


text:
<t><f>ⓤ</f> Se, salig är den människa</t> <t>som Gud tuktar.</t> <t>Förkasta inte</t> <t>den Allsmäktiges fostran,</t>


text:
<t><f>ⓦ</f> Sex gånger räddar han dig ur nöden,</t> <t>och sjunde gången drabbar dig inte</t> <t>det onda.</t>


text:
<t><f>ⓧ</f> I tider av svält</t> <t>räddar han dig från döden</t> <t>och i krig från svärdets våld.</t>


text:
<t><f>ⓨ</f> Från tungors gissel göms du undan,</t> <t>du behöver inte vara rädd</t> <t>när förödelse kommer.</t>


text:
<t><f>ⓩ</f> för du står i förbund</t> <t>med markens stenar,</t> <t>markens vilddjur håller fred</t> <t>med dig.</t>


text:
<t>Du ska veta att ditt tält står tryggt,</t> <t>när du synar din boning</t> <t>ska inget saknas.</t>


text:
<t>Du ska veta att din ätt förökas,</t> <t>att dina efterkommande</t> <t>blir som gräset på marken.</t>


text:
<t>Du kommer i graven</t> <t>när du nått full mognad,</t> <t>som sädeskärven bärgas</t> <t>när tiden är inne.</t>


text:
<t><f>ⓐ</f> för den Allsmäktiges pilar</t> <t>har träffat mig,</t> <t>min ande dricker deras gift.</t> <t>Fasor från Gud</t> <t>går i stridsställning mot mig.</t>


text:
<t>Då vore det ändå min tröst,</t> <t>mitt jubel i skoningslös plåga,</t> <t>att jag inte förnekat</t> <t>den Heliges ord. <pb/></t>


text:
<t>Vad är då min kraft,</t> <t>att jag skulle hoppas?</t> <t>Vad är mitt slut,</t> <t>att jag skulle vara tålig?</t>


text:
<t>Den förtvivlade borde få godhet</t> <t>från sin vän,</t> <t>men man fruktar inte mer</t> <t>den Allsmäktige.</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Mina bröder är trolösa som bäckar<f>[17]</f>,</t> <t>som bäckars rännilar som sinar.</t>


text:
<t>Karavaner från Tema<f>[18]</f></t> <t>spanar efter dem,</t> <t>resande från Saba</t> <t>sätter sitt hopp till dem.</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Hur inträngande</t> <t>är inte uppriktiga ord!</t> <t>Men vad hjälper</t> <t>tillrättavisning från er?</t>


text:
<pb/><f>ⓔ</f> Har inte människan <pb/><t>ett slitsamt liv på jorden?</t> <t>Är inte hennes dagar</t> <t>som daglönarens dagar?</t>


text:
<t>Hon är som en slav</t> <t>som flämtar efter skugga,</t> <t>som en daglönare</t> <t>som väntar på sin lön.</t>


text:
<t>Månader av elände</t> <t>har jag fått till arvedel,</t> <t>nätter av vedermöda</t> <t>har blivit min lott.</t>


text:
<t>Så snart jag har lagt mig frågar jag:</t> <t>”När ska jag stiga upp?</t> <t>När ska natten ta slut?”</t> <t>Jag mättas av oro</t> <t>ända till morgonen.</t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Min kropp täcks av maskar</t> <t>och med en skorpa som av jord,</t> <t>min hud skrumpnar och faller av. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Tänk på att mitt liv är en vindfläkt,</t> <t>att mitt öga inte längre</t> <t>får se det goda.</t>


text:
<t>Det öga som ser mig</t> <t>ska inte mer iaktta mig,</t> <t>om din blick söker mig</t> <t>finns jag inte längre.</t>


text:
<t>Ett moln löses upp och är borta,</t> <t>den som farit ner i dödsriket</t> <t>kommer inte upp igen.</t>


text:
<t><f>ⓘ</f> Aldrig mer återvänder han</t> <t>till sitt hus,</t> <t>hans plats känner honom inte längre. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓙ</f> Därför vill jag inte lägga band</t> <t>på min mun,</t> <t>jag vill tala i min andes ångest,</t> <t>jag vill klaga i min själs</t> <t>bedrövelse.</t>


text:
<t>Jag är väl inte ett hav</t> <t>eller ett havsodjur,</t> <t>så att du måste sätta ut vakt</t> <t>mot mig?</t>


text:
<t><f>ⓚ</f> Jag är trött på det här,</t> <t>jag kommer inte att leva för evigt.</t> <t>Låt mig vara,</t> <t>för mina dagar är en vindfläkt. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Vad är då en människa,</t> <t>att du gör så stor sak av henne,</t> <t>ger akt på henne så noga,</t>


text:
<t><f>ⓜ</f> När ska du vända din blick</t> <t>ifrån mig,</t> <t>ge mig tid att svälja min saliv?</t>


text:
<t>Har jag syndat, vad gör det dig,</t> <t>du människornas bevakare?</t> <t>Varför har du gjort mig</t> <t>till din måltavla</t> <t>och låtit mig bli en börda</t> <t>för mig själv<f>[19]</f>?</t>


text:
<t>Varför förlåter du inte min synd</t> <t>och tar bort min skuld?</t> <t>Snart ska jag ligga i stoftet,</t> <t>du kommer att söka efter mig</t> <t>men jag finns inte mer.</t>


text:
<t>om du är ren och rättsinnig,</t> <t>då ska han vaka över dig</t> <t>och göra din rättfärdighets boning</t> <t>trygg.</t>


text:
<t><f>ⓠ</f> Själva är vi från i går</t> <t>och vet ingenting,</t> <t>en skugga är våra dagar på jorden.</t>


text:
<t>Kan papyrus växa</t> <t>där marken inte är sank,</t> <t>skjuter vassen upp</t> <t>där det inte finns vatten?</t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Han förlitar sig på sitt hus,</t> <t>men det håller inte,</t> <t>han klamrar sig fast vid det,</t> <t>men det kommer inte att bestå.</t>


text:
<t>När han rycks bort från sin plats,</t> <t>förnekar den honom:</t> <t>”Jag har aldrig sett dig.”</t>


text:
<t>Ja, det är den glädje han får</t> <t>av sin färd,</t> <t>och ur mullen växer andra upp. <pb/></t>


text:
<t>De som hatar dig ska kläs i skam,</t> <t>och de gudlösas tält</t> <t>ska inte mer finnas till.</t>


text:
<pb/><t><f>ⓤ</f> Jag vet mycket väl att det är så.</t> <t>Hur kan en människa</t> <t>stå rättfärdig inför Gud?</t>


text:
<t>Om hon vill gå till rätta med honom,</t> <t>kan hon inte ge svar på en sak</t> <t>bland tusen.</t>


text:
<t>Hans hjärta är vist,</t> <t>hans kraft är väldig,</t> <t>vem har trotsat honom</t> <t>och kommit undan?</t>


text:
<t><f>ⓧ</f> han har gjort Stora Björn<f>[20]</f> och Orion,</t> <t>Sjustjärnorna</t> <t>och söderns stjärnbilder,</t>


text:
<t>Se, han går förbi mig</t> <t>utan att jag ser honom,</t> <t>han drar vidare</t> <t>utan att jag märker det.</t>


text:
<t>Han griper sitt rov,</t> <t>vem kan hindra honom?</t> <t>Vem kan säga till honom:</t> <t>”Vad gör du?”</t>


text:
<t><f>ⓩ</f> Gud håller inte tillbaka sin vrede.</t> <t>För honom måste</t> <t>Rahabs<f>[21]</f> följe böja sig. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓑ</f> för han straffar mig med storm</t> <t>och slår mig med sår på sår</t> <t>utan orsak.</t>


text:
<t>Gäller det styrka? Se, han är stark!</t> <t>Gäller det vad som är rätt?</t> <t>Vem vill ställa mig till svars<f>[22]</f>?</t>


text:
<t>Om jag hade rätt</t> <t>skulle ändå min mun fälla mig,</t> <t>om jag vore oskyldig</t> <t>skulle han finna mig falsk. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Jag är oskyldig!</t> <t>Jag vill inte veta av mig själv,</t> <t>jag är trött på att leva.</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Det går på ett ut, därför säger jag:</t> <t>Både den oskyldige</t> <t>och den skyldige förgör han.</t>


text:
<t>Jorden är given i de gudlösas hand.</t> <t>Han binder för ögonen</t> <t>på dess domare.</t> <t>Om det inte är han, vem är det då? <pb/></t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Mina dagar rusar i väg</t> <t>snabbare än en löpare,</t> <t>de flyr bort utan att ha sett</t> <t>någon glädje.</t>


text:
<t>Om jag säger:</t> <t>Jag ska glömma mitt bekymmer,</t> <t>släppa min sorgsna min</t> <t>och vara glad,</t>


text:
<t>så bävar jag ändå för alla mina kval,</t> <t>för jag vet att du inte</t> <t>ska döma mig fri.</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Han är inte en människa som jag,</t> <t>så att jag kan svara honom:</t> <t>”Vi går tillsammans till rätten.”</t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Må han ta bort sitt ris från mig</t> <t>så att skräcken för honom</t> <t>inte förfärar mig.</t>


text:
<pb/><f>ⓘ</f> Jag är trött på livet, <pb/><t>jag vill släppa fram</t> <t>min klagan,</t> <t>jag talar i min själs bitterhet.</t>


text:
<t>Gläds du åt att förtrycka,</t> <t>att förkasta dina händers verk</t> <t>och låta ditt ljus skina</t> <t>över de gudlösas rådslag?</t>


text:
<t><f>ⓚ</f> Dina händer har format mig</t> <t>och gjort varje del av mig,</t> <t>och ändå vill du fördärva mig!</t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Tänk på hur du formade mig</t> <t>som lera,</t> <t>och nu låter du mig bli stoft igen!</t>


text:
<t>Ve mig om jag är skyldig!</t> <t>Men är jag oskyldig</t> <t>kan jag ändå inte lyfta mitt huvud,</t> <t>för jag fylls av skam</t> <t>och ser mitt lidande.</t>


text:
<t><f>ⓝ</f> Och höjde jag huvudet</t> <t>skulle du jaga mig som ett lejon</t> <t>och åter visa din förunderliga</t> <t>makt mot mig.</t>


text:
<t>Du skulle föra fram</t> <t>nya vittnen mot mig</t> <t>och låta mig känna</t> <t>din vrede mer och mer,</t> <t>du skulle sända här efter här</t> <t>mot mig.</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> Varför tog du mig ut ur moderlivet?</t> <t>Om jag ändå hade dött</t> <t>innan något öga såg mig!</t>


text:
<t><f>ⓟ</f> Min tid är kort.</t> <t>Låt mig vara, lämna mig i fred</t> <t>så att jag får en stund av glädje</t>


text:
<t>innan jag går bort</t> <t>för att aldrig komma tillbaka,</t> <t>till mörkrets</t> <t>och dödsskuggans land,</t>


text:
<t>till ett land med dunkel</t> <t>som djupaste natt,</t> <t>till dödsskugga och förvirring</t> <t>där ljuset är som djupaste natt.</t>


text:
<t>Ska ditt tomma prat få män att tiga,</t> <t>ska du håna utan att någon</t> <t>får dig att skämmas?</t>


text:
<t>och säga dig vishetens hemligheter,</t> <t>för han äger förstånd</t> <t>i dubbelt mått.</t> <t>Då skulle du inse att Gud</t> <t>kan låta din skuld vara glömd. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓡ</f> Kan du utforska Guds djup?</t> <t>Kan du förstå den Allsmäktiges</t> <t>fullkomlighet?</t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Hög som himlen är den —</t> <t>vad kan du göra?</t> <t>Djupare än dödsriket är den —</t> <t>vad kan du förstå?</t>


text:
<t><f>ⓣ</f> Om han far fram</t> <t>och fängslar någon</t> <t>och kallar till doms —</t> <t>vem kan hindra honom?</t>


text:
<t>om du skaffar undan</t> <t>dina händers fördärv</t> <t>och inte låter orättfärdighet</t> <t>bo i dina tält,</t>


text:
<t>då ska du lyfta</t> <t>ditt ansikte utan skam,</t> <t>du står trygg</t> <t>och har inget att frukta.</t>


text:
<t>Ditt liv ska stråla klarare</t> <t>än middagsljuset,</t> <t>och mörkret ska vara</t> <t>som morgonljuset.</t>


text:
<t>Du ska vara trygg,</t> <t>för det finns hopp.</t> <t>Du ska se dig omkring</t> <t>och trygg gå till vila.</t>


text:
<t><f>ⓤ</f> Du ska lägga dig</t> <t>utan att någon skrämmer dig,</t> <t>och många ska söka vinna</t> <t>din gunst.</t>


text:
<t><f>ⓥ</f> Men de gudlösas ögon ska tyna bort,</t> <t>för dem ska ingen tillflykt finnas,</t> <t>deras hopp ska vara</t> <t>att få ge upp andan.</t>


text:
<t><f>ⓦ</f> Men jag har förstånd</t> <t>likaväl som ni,</t> <t>jag är inte underlägsen er.</t> <t>Vem känner inte till detta? <pb/></t>


text:
<t><f>ⓧ</f> Jag har blivit till åtlöje</t> <t>för min vän,</t> <t>jag som ropade till Gud</t> <t>och fick svar.</t> <t>Den rättfärdige och oskyldige</t> <t>blir till åtlöje.</t>


text:
<t>I den sorglöses tankar</t> <t>föraktas olyckan,</t> <t>den står redo för dem</t> <t>vilkas fötter vacklar.</t>


text:
<t><f>ⓨ</f> Rövarna får ha sina tält i fred,</t> <t>de som trotsar Gud har trygghet,</t> <t>de som har sin gud i sin hand. <pb/></t>


text:
<t>Men fråga boskapen,</t> <t>den ska undervisa dig,</t> <t>fåglarna under himlen,</t> <t>de ska ge dig svar.</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Se, han river ner</t> <t>och ingen kan bygga upp,</t> <t>han låser in och ingen kan öppna.</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Se, han håller vattnen tillbaka</t> <t>och de torkar ut,</t> <t>han släpper dem lösa</t> <t>och de ödelägger landet.</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Han låter folkslag växa</t> <t>och förgör dem,</t> <t>han vidgar deras gränser</t> <t>och för bort dem.</t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Han tar förståndet</t> <t>från ledarna för jordens folk</t> <t>och låter dem irra</t> <t>i väglös ödemark.</t>


text:
<t><f>ⓜ</f> Kan det sluta väl</t> <t>när han rannsakar er?</t> <t>Eller kan ni bedra honom</t> <t>som man bedrar en människa?</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> Varför skulle jag ta mitt kött</t> <t>mellan tänderna</t> <t>och lägga mitt liv i min hand?</t>


text:
<t>Se, han får döda mig,</t> <t>jag väntar inget annat.<f>[24]</f></t> <t>Då får jag försvara min väg</t> <t>inför hans ansikte.</t>


text:
<t><f>ⓟ</f> Det skulle också bli min frälsning,</t> <t>för ingen gudlös</t> <t>kan komma inför honom.</t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Du skriver ner bittra ting mot mig</t> <t>och låter mig ärva</t> <t>min ungdoms synder.</t>


text:
<t><f>ⓣ</f> Du sätter mina fötter i stocken,</t> <t>du vaktar på alla mina vägar</t> <t>och märker ut stegen för mina fötter. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓥ</f> Som ett blomster växer hon upp</t> <t>och vissnar,</t> <t>som en skugga flyr hon</t> <t>och kan inte bestå.</t>


text:
<t><f>ⓧ</f> Om människans dagar är bestämda</t> <t>och hennes månaders antal</t> <t>är fastställt av dig,</t> <t>om du har satt en gräns</t> <t>som hon inte kan överskrida,</t>


text:
<t><f>ⓨ</f> vänd då din blick ifrån henne</t> <t>och ge henne ro,</t> <t>låt henne få glädje av sin dag</t> <t>som en daglönare. <pb/></t>


text:
<t>För ett träd finns det hopp,</t> <t>huggs det ner kan det gro igen</t> <t>och nya skott ska inte saknas.</t>


text:
<t>Men när en man dör ligger han där.</t> <t>När en människa ger upp andan,</t> <t>var är hon då?</t>


text:
<t>så lägger sig människan</t> <t>och står inte upp igen.</t> <t>Först när inte himlen finns mer</t> <t>vaknar hon och reser sig</t> <t>från sin sömn. <pb/></t>


text:
<t>Tänk om du ville</t> <t>gömma mig i dödsriket,</t> <t>dölja mig tills din vrede upphör,</t> <t>sätta en bestämd tid för mig</t> <t>och tänka på mig!</t>


text:
<t><f>ⓐ</f> Kan en människa som en gång dött</t> <t>få liv igen?</t> <t>Då skulle jag hålla ut</t> <t>i min mödas tid</t> <t>tills min avlösning kommer.</t>


text:
<t>Du skulle ropa på mig,</t> <t>och jag skulle svara dig,</t> <t>du skulle längta efter</t> <t>dina händers verk.</t>


text:
<t><f>ⓑ</f> Min synd skulle ligga i en förseglad pung,</t> <t>och du skulle täcka över min skuld. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓒ</f> som vatten nöter sönder stenar,</t> <t>som dess flöden sköljer bort myllan,</t> <t>så gör du människans hopp</t> <t>om intet.</t>


text:
<t>Du besegrar henne för alltid</t> <t>och hon går bort,</t> <t>du förändrar hennes ansikte</t> <t>och sänder i väg henne.</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Om hennes barn kommer till ära</t> <t>vet hon det inte,</t> <t>om de blir ringa</t> <t>ser hon det inte.</t>


text:
<pb/><t><f>ⓔ</f> Ska en vis man tala så i vädret</t> <t>och fylla sitt bröst</t> <t>med östanvind?</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Var du den första människa</t> <t>som föddes?</t> <t>Blev du till innan höjderna fanns?</t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Var du åhörare i Guds hemliga råd?</t> <t>Har du tagit visheten</t> <t>för dig själv?</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> Här hos oss finns</t> <t>både gråhårsman och åldring,</t> <t>mycket äldre än din far.</t>


text:
<t><f>ⓚ</f> Vad är en människa,</t> <t>att hon skulle vara ren,</t> <t>att en av kvinna född</t> <t>skulle vara rättfärdig?</t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Gud kan inte lita på sina heliga,</t> <t>inför hans ögon</t> <t>är inte himlarna rena,</t>


text:
<t>hur mycket mindre då den</t> <t>som är avskyvärd och fördärvad,</t> <t>en människa</t> <t>som dricker orättfärdighet</t> <t>som vatten! <pb/></t>


text:
<t><f>ⓜ</f> Den gudlöse plågas av ångest</t> <t>i alla sina dagar,</t> <t>den våldsammes år är räknade.</t>


text:
<t><f>ⓝ</f> Skräckröster ljuder i hans öron.</t> <t>I hans trygghet kommer förhärjaren</t> <t>över honom.</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> Han irrar efter bröd</t> <t>och undrar var det finns.</t> <t>Han vet att mörkrets dag är nära.</t>


text:
<t>Ångest och nöd skrämmer honom,</t> <t>de slår ner honom</t> <t>som en kung rustad till strid,</t>


text:
<t>Han bosätter sig i ödelagda städer,</t> <t>i hus där man inte kan bo,</t> <t>som är bestämda till ruiner.</t>


text:
<t>Han blir inte rik,</t> <t>hans välstånd ska inte bestå,</t> <t>hans skördar ska inte luta tungt</t> <t>mot marken.</t>


text:
<t><f>ⓠ</f> Han kan inte fly undan mörkret,</t> <t>hans knoppar ska förtorka</t> <t>av hetta,</t> <t>han ska förgås</t> <t>genom Guds<f>[25]</f> muns ande.</t>


text:
<t><f>ⓡ</f> I förtid ska hans mått bli fyllt,</t> <t>och hans krona</t> <t>ska inte grönska mer.</t>


text:
<t>Han ska tappa sina omogna druvor</t> <t>som en vinstock,</t> <t>fälla sina blommor som ett olivträd,</t>


text:
<t><f>ⓢ</f> De går havande med elände</t> <t>och föder fördärv,</t> <t>deras moderliv alstrar förvillelse.</t>


text:
<t><f>ⓤ</f> Också jag kunde tala som ni,</t> <t>om ni vore i mitt ställe.</t> <t>Jag kunde fläta samman ord mot er</t> <t>och skaka mitt huvud mot er.</t>


text:
<t>Men jag skulle styrka er</t> <t>med min mun,</t> <t>mina läppars tröst</t> <t>skulle ge er lindring.</t>


text:
<t>Du har fjättrat mig,</t> <t>det har blivit mitt vittnesbörd.</t> <t>Min tärda kropp träder upp</t> <t>och vittnar mot mig.</t>


text:
<t><f>ⓥ</f> Hans vrede sliter sönder</t> <t>och jagar mig,</t> <t>han gnisslar sina tänder mot mig.</t> <t>Min motståndare ger mig</t> <t>vassa blickar.</t>


text:
<t><f>ⓦ</f> De spärrar upp munnen mot mig,</t> <t>de slår mig hånfullt på kinden,</t> <t>alla gaddar ihop sig mot mig.</t>


text:
<t><f>ⓧ</f> Jag satt i trygghet,</t> <t>då krossade han mig.</t> <t>Han grep mig i nacken</t> <t>och slog mig i bitar,</t> <t>han gjorde mig till sin måltavla,</t>


text:
<t>han skjuter pilar från alla sidor,</t> <t>genomborrar mina njurar</t> <t>utan förskoning,</t> <t>häller ut min galla på marken.</t>


text:
<t><f>ⓩ</f> Du jord, täck inte över mitt blod,</t> <t>låt mitt rop aldrig stanna</t> <t>någonstans!</t>


text:
<t>Må han skaffa rätt</t> <t>åt en man inför Gud,</t> <t>så som en människoson</t> <t>gör för sin nästa,</t>


text:
<t>Sannerligen, jag är omgiven</t> <t>av smädelser,</t> <t>mitt öga ser ständigt</t> <t>deras fiendskap. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓔ</f> Han har gjort mig till ett ordspråk</t> <t>bland folken,</t> <t>jag är en man som man spottar</t> <t>i ansiktet.</t>


text:
<t>Men den rättfärdige</t> <t>håller fast vid sin väg,</t> <t>och den som har rena händer</t> <t>blir starkare. <pb/></t>


text:
<t>Natten vill de göra till dag,</t> <t>och när mörkret bryter in säger de:</t> <t>”Ljuset är nära.”</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> säga till förgängelsen:</t> <t>”Du är min far”,</t> <t>och till maskarna:</t> <t>”Min mor, min syster” —</t>


text:
<t>Kommer det ner</t> <t>till dödsrikets bommar,</t> <t>sjunker vi ner tillsammans</t> <t>i stoftet?</t>


text:
<pb/><t><f>ⓘ</f> Hur länge ska ni lägga snaror</t> <t>med ord?</t> <t>Kom till förstånd,</t> <t>sedan kan vi tala.</t>


text:
<t>Du som sliter sönder</t> <t>dig själv i vrede,</t> <t>ska jorden bli öde för din skull</t> <t>eller klippan flyttas från sin plats? <pb/></t>


text:
<t><f>ⓙ</f> Sannerligen,</t> <t>den gudlöses ljus ska slockna</t> <t>och lågan i hans eld sluta lysa.</t>


text:
<t><f>ⓡ</f> Han blir utan barn</t> <t>och efterkommande i sitt folk,</t> <t>ingen överlevande finns</t> <t>i hans hus.</t>


text:
<t><f>ⓢ</f> De som bor i väst</t> <t>häpnar över hans olyckas dag,</t> <t>de som bor i öst</t> <t>skälver av fasa.</t>


text:
<t><f>ⓣ</f> Ja, så går det den orättfärdiges hem,</t> <t>så går det den plats</t> <t>där man inte känner Gud.</t>


text:
<t>så ska ni veta</t> <t>att Gud har gjort mig orätt</t> <t>och spänt sitt nät omkring mig. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓥ</f> Jag ropar mot våldet</t> <t>men får inget svar,</t> <t>jag ropar men där finns ingen</t> <t>rättfärdighet.</t>


text:
<t><f>ⓦ</f> Han har spärrat min väg</t> <t>så att jag inte kommer fram,</t> <t>över mina stigar lägger han mörker.</t>


text:
<t>Han bryter ner mig från alla sidor</t> <t>tills jag går under.</t> <t>Han rycker upp mitt hopp</t> <t>som ett träd.</t>


text:
<t>Hans skaror samlas</t> <t>och förbereder sitt anfall mot mig,</t> <t>de slår läger runt mitt tält. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓨ</f> Han har drivit bort</t> <t>mina bröder från mig,</t> <t>alla jag känner</t> <t>är som främlingar för mig.</t>


text:
<t>Min familj och mina tjänarinnor</t> <t>ser mig som en främling,</t> <t>en främmande är jag i deras ögon.</t>


text:
<t>Om jag kallar på min tjänare</t> <t>svarar han inte,</t> <t>jag måste vädja</t> <t>till honom ödmjukt.</t>


text:
<t><f>ⓐ</f> För alla mina vänner</t> <t>är jag avskyvärd,</t> <t>de jag älskade</t> <t>har vänt mig ryggen.</t>


text:
<t><f>ⓑ</f> Mina ben tränger ut</t> <t>genom hud och kött,</t> <t>jag har bara tandköttet kvar. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓒ</f> Var barmhärtiga, ni mina vänner,</t> <t>var barmhärtiga mot mig,</t> <t>för Guds hand har slagit mig.</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Men jag vet att min återlösare lever<f>[30]</f>,</t> <t>att han till sist ska träda fram</t> <t>över stoftet.</t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Jag själv ska få skåda honom,</t> <t>jag ska se honom</t> <t>med egna ögon,</t> <t>inte med någon annans.</t> <t>Därefter längtar jag i mitt innersta. <pb/></t>


text:
<t>Men ni säger:</t> <t>”Hur ska vi förfölja honom?”</t> <t>Roten till olyckan</t> <t>har ni funnit hos mig<f>[31]</f>.</t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Var rädda för svärdet,</t> <t>för vrede hör till synder</t> <t>som straffas med svärd.</t> <t>Därför ska ni veta</t> <t>att det kommer en dom.</t>


text:
<t>Kränkande tillrättavisning</t> <t>måste jag höra,</t> <t>men mitt förstånds ande</t> <t>ger mig svar. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓗ</f> att de gudlösas jubel är kortvarigt,</t> <t>att den gudlöses glädje</t> <t>varar ett ögonblick?</t>


text:
<t><f>ⓘ</f> Även om hans förhävelse</t> <t>stiger mot himlen</t> <t>och hans huvud når till molnen,</t>


text:
<t>så förgås han dock för alltid</t> <t>som sin egen träck.</t> <t>De som såg honom ska fråga:</t> <t>”Var finns han?”</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> Likt en dröm flyger han bort</t> <t>och ingen finner honom,</t> <t>han jagas i väg</t> <t>som en syn om natten.</t>


text:
<t><f>ⓚ</f> Ögat som såg honom</t> <t>ser honom aldrig mer,</t> <t>hans plats får inte återse honom.</t>


text:
<t><f>ⓛ</f> Hans barn måste gottgöra de fattiga,</t> <t>hans händer återlämna</t> <t>hans rikedom.</t>


text:
<t>Hans ben var fulla</t> <t>av ungdomskraft,</t> <t>men de ska ligga i stoftet</t> <t>med honom. <pb/></t>


text:
<t>även om han är rädd om den</t> <t>och inte vill förlora den</t> <t>utan förvarar den i sin mun,</t>


text:
<t><f>ⓜ</f> Han måste återlämna</t> <t>vad han tjänat,</t> <t>han får inte njuta av det</t> <t>eller glädjas åt den rikedom</t> <t>han vunnit,</t>


text:
<t><f>ⓝ</f> för han slog och övergav de ringa,</t> <t>han rövade åt sig hus</t> <t>som han inte hade byggt. <pb/></t>


text:
<t>Mitt i sitt överflöd</t> <t>ska han drabbas av nöd,</t> <t>lidande av alla slag</t> <t>ska möta honom.</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> När han fyller sin buk</t> <t>ska Gud sända sin vredes glöd</t> <t>över honom,</t> <t>och den ska träffa honom som regn.</t>


text:
<t>Drar han ut pilen från sin rygg</t> <t>och den blanka udden</t> <t>ur sin galla,</t> <t>då drabbar honom dödsångest.</t>


text:
<t><f>ⓠ</f> Djupt mörker väntar</t> <t>på hans ägodelar.</t> <t>En eld som ingen blåser på</t> <t>ska förtära honom,</t> <t>den ska ödelägga</t> <t>det som finns kvar i hans tält.</t>


text:
<t><f>ⓡ</f> Det är vad den gudlösa människan</t> <t>får av Gud,</t> <t>den lott Gud har bestämt.</t>


text:
<t><f>ⓢ</f> Visa mig tålamod så att jag får tala,</t> <t>och när jag har talat kan du håna. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓦ</f> De sade till Gud: ”Låt oss vara!</t> <t>Vi har ingen lust</t> <t>att lära känna dina vägar.</t>


text:
<t><f>ⓧ</f> Vem är den Allsmäktige</t> <t>att vi skulle tjäna honom?</t> <t>Vad skulle vi vinna</t> <t>på att åkalla honom?”</t>


text:
<t><f>ⓨ</f> Se, deras framgång</t> <t>ligger inte i deras egen hand.</t> <t>De gudlösas rådslag</t> <t>är fjärran från mig. <pb/></t>


text:
<t>Hur ofta slocknar</t> <t>de gudlösas lampa?</t> <t>Hur ofta drabbar dem olycka,</t> <t>plågor som Gud i vrede</t> <t>tilldelar dem?</t>


text:
<t><f>ⓐ</f> Ni säger:</t> <t>”Gud sparar hans straff</t> <t>till barnen.”</t> <t>Låt honom straffa honom själv,</t> <t>så att han får känna det.</t>


text:
<t><f>ⓑ</f> Låt den gudlöse få se sitt fall</t> <t>med egna ögon,</t> <t>låt honom få dricka</t> <t>den Allsmäktiges vrede.</t>


text:
<t>Frågar han efter sin familj</t> <t>när han är borta,</t> <t>när hans månaders antal är slut? <pb/></t>


text:
<t><f>ⓓ</f> Tillsammans ligger de i stoftet,</t> <t>med förruttnelsens maskar</t> <t>över sig. <pb/></t>


text:
<t>Vem säger honom rakt i ansiktet</t> <t>hur han lever,</t> <t>vem straffar honom</t> <t>för vad han har gjort?</t>


text:
<t>Dalens mylla är ljuvlig för honom,</t> <t>alla människor följer honom</t> <t>och otaliga har gått före honom.</t>


text:
<pb/><t>Kan en människa</t> <t>vara till nytta för Gud,</t> <t>kan en förståndig</t> <t>vara till nytta för honom?<f>[32]</f></t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Har den Allsmäktige</t> <t>någon glädje av din rättfärdighet,</t> <t>eller något att tjäna på att du</t> <t>lever rent? <pb/></t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Du tog ju pant av din broder</t> <t>utan orsak</t> <t>och plundrade de utblottade</t> <t>på deras kläder.</t>


text:
<t>Den som brukar våld</t> <t>fick besitta landet,</t> <t>och den som är högt aktad</t> <t>fick bo där.</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> Bor inte Gud i himlens höjd?</t> <t>Och se på stjärnorna däruppe,</t> <t>hur högt de sitter!</t>


text:
<t>Molnen bildar en slöja</t> <t>så att han inte ser</t> <t>när han vandrar på himlavalvet.” <pb/></t>


text:
<t><f>ⓝ</f> Ändå var det han som fyllde</t> <t>deras hus med välstånd.</t> <t>Men de gudlösas rådslag</t> <t>är fjärran ifrån mig. <pb/></t>


text:
<t>”Sannerligen,</t> <t>våra motståndare är utrotade,</t> <t>och elden har slukat deras överflöd.” <pb/></t>


text:
<t><f>ⓟ</f> Om du omvänder dig</t> <t>till den Allsmäktige</t> <t>blir du upprättad,</t> <t>om du avlägsnar orätten</t> <t>från ditt tält,</t>


text:
<t>om du kastar ditt guld i stoftet</t> <t>och guldet från Ofir<f>[34]</f></t> <t>bland bäckens stenar,</t>


text:
<t><f>ⓡ</f> Ja, då ska du glädjas</t> <t>i den Allsmäktige</t> <t>och lyfta ditt ansikte till Gud.</t>


text:
<t><f>ⓢ</f> När du ber till honom</t> <t>ska han höra dig,</t> <t>och du ska få uppfylla dina löften.</t>


text:
<t><f>ⓣ</f> När de för nedåt</t> <t>ska du säga: ”Uppåt!”</t> <t>Då ska han frälsa</t> <t>den som sänker sin blick.</t>


text:
<t><f>ⓤ</f> Han ska rädda också den</t> <t>som inte är oskyldig,</t> <t>genom dina händers renhet</t> <t>ska han räddas.</t>


text:
<pb/><t>Också i dag är min klagan bitter.<f>[35]</f></t> <t>Min hand<f>[36]</f> vilar tungt</t> <t>över mitt suckande.</t>


text:
<t><f>ⓥ</f> O, om jag visste</t> <t>hur jag skulle finna honom,</t> <t>hur jag kunde komma</t> <t>till hans boning!</t>


text:
<t>En rättfärdig skulle då</t> <t>vara hans motpart,</t> <t>jag skulle för alltid</t> <t>bli frikänd av min domare. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓦ</f> Se, går jag mot öster</t> <t>är han inte där,</t> <t>går jag mot väster</t> <t>finner jag honom inte.</t>


text:
<t>Är han verksam i norr</t> <t>skådar jag honom inte,</t> <t>vänder han sig åt söder</t> <t>ser jag honom inte.</t>


text:
<t><f>ⓧ</f> Han vet vilken väg jag har vandrat.</t> <t>Prövar han mig</t> <t>ska jag komma fram som guld.</t>


text:
<t><f>ⓨ</f> Min fot har hållit fast vid hans spår,</t> <t>jag har följt hans väg utan att vika av.</t>


text:
<t><f>ⓩ</f> Jag har inte övergett</t> <t>hans läppars bud,</t> <t>hans muns ord är mig en större skatt</t> <t>än mitt dagliga bröd. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓐ</f> Men han är den ende,</t> <t>vem kan stå honom emot?</t> <t>Vad han vill, det gör han.</t>


text:
<t><f>ⓑ</f> Därför bävar jag för hans ansikte,</t> <t>när jag tänker på det</t> <t>blir jag rädd för honom.</t>


text:
<t><f>ⓒ</f> för jag fick inte förgås</t> <t>innan mörkret kom,</t> <t>han dolde inte den svarta natten</t> <t>för mitt ansikte.</t>


text:
<pb/>Varför har den Allsmäktige <pb/><t>inga domstider i förvar?</t> <t>Varför får inte hans vänner</t> <t>se hans dagar?</t>


text:
<t><f>ⓓ</f> De flyttar gränsstenar<f>[37]</f>,</t> <t>de rövar bort hjordar</t> <t>och för dem i bet.</t>


text:
<t>De tränger bort de fattiga</t> <t>från vägen,</t> <t>alla nödställda i landet</t> <t>måste gömma sig.</t>


text:
<t>Se, som vildåsnor i öknen</t> <t>går de ut till sin gärning.</t> <t>De söker efter mat,</t> <t>och hedmarken</t> <t>ger dem bröd åt barnen.</t>


text:
<t>De skördar foder på fältet,</t> <t>de plockar det som finns kvar<f>[38]</f></t> <t>i den gudlöses vingård.</t>


text:
<t>Nakna ligger de om natten,</t> <t>utan kläder,</t> <t>de har inget att skyla sig med</t> <t>i kölden.</t>


text:
<t>De dränks av skurar från bergen,</t> <t>i brist på skydd</t> <t>håller de sig tätt intill klippan. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓕ</f> Mellan deras murar</t> <t>pressar de ut olja,</t> <t>törstande trampar de vinpressen.</t>


text:
<t>Från staden hörs</t> <t>de döendes jämmer,</t> <t>svårt sårade ropar på hjälp.</t> <t>Men Gud bryr sig inte om</t> <t>ondskan. <pb/></t>


text:
<t><f>ⓖ</f> Andra har blivit fiender till ljuset,</t> <t>de känner inte dess vägar</t> <t>och håller sig inte</t> <t>på dess stigar.</t>


text:
<t><f>ⓗ</f> Så snart det dagas</t> <t>stiger mördaren upp,</t> <t>han dödar</t> <t>den nödställde och fattige,</t> <t>och om natten blir han tjuvars like.</t>


text:
<t><f>ⓘ</f> Äktenskapsbrytarens öga</t> <t>spanar efter skymningen,</t> <t>han tänker: ”Inget öga får se mig”</t> <t>och täcker sitt ansikte</t> <t>med en slöja.</t>


text:
<t><f>ⓙ</f> Vid mörkrets inbrott</t> <t>bryter de sig in i husen,</t> <t>om dagen låser de in sig.</t> <t>De vill inte veta av ljuset,</t>


text:
<t>för svartaste mörker</t> <t>är morgon för dem alla,</t> <t>de är väl förtrogna</t> <t>med mörkrets fasor. <pb/></t>


text:
<t>De är skum på vattenytan.</t> <t>Deras mark är förbannad i landet,</t> <t>ingen styr sin färd</t> <t>till vingårdarna.</t>


text:
<t>Som torka och hetta</t> <t>slukar snövatten,</t> <t>så slukar dödsriket</t> <t>den som har syndat.</t>


text:
<t>Modersskötet glömmer honom,</t> <t>maskar frossar på honom,</t> <t>ingen bevarar hans minne.</t> <t>Orätten bryts som ett träd.</t>


text:
<t>Han gör illa den ofruktsamma</t> <t>som inte kan föda</t> <t>och är inte god mot änkan. <pb/></t>


text:
<t>Men Gud rycker bort de starka</t> <t>genom sin kraft.</t> <t>När han griper in</t> <t>kan de inte vara säkra för sitt liv.</t>


text:
<t><f>ⓚ</f> En kort tid är de upphöjda,</t> <t>sedan är de borta,</t> <t>de slås ner och skördas som alla,</t> <t>de vissnar som axens toppar. <pb/></t>


text:
<pb/><t><f>ⓛ</f> Herraväldet och fruktan</t> <t>tillhör Gud,</t> <t>han som skapar frid</t> <t>i sin höga himmel.</t>


text:
<t><f>ⓝ</f> Hur kan då en människa</t> <t>vara rättfärdig inför Gud,</t> <t>eller någon av kvinna född vara ren?</t>


text:
<t><f>ⓞ</f> Se, inte ens månen skiner klart</t> <t>och stjärnorna är inte rena</t> <t>i hans ögon.</t>


text:
<t><f>ⓟ</f> Hur mycket mindre då människan,</t> <t>det krypet,</t> <t>människobarnet, den masken.</t>


text:
<pb/><t>Vilken hjälp har du inte gett</t> <t>den maktlöse,</t> <t>hur har du inte stärkt</t> <t>den svages arm!</t>


text:
<t>Vilka råd har du inte gett</t> <t>den ovise,</t> <t>vilket överflöd av klokhet</t> <t>har du inte lagt i dagen!</t>


