# verses

text:
<pb/>Eftersom de inte satte värde på kunskapen om Gud, utlämnade Gud dem åt ett ovärdigt sinnelag så att de gjorde sådant som inte får göras. <pb/><i>[Detta yttryck syftar inte bara på de sexuella synderna i vers 24-28, utan också till de tjugoen onda egenskaperna i vers 29-32. Paulus delar in dem i tre grupper. Den första gruppen består av fyra abstrakta substantiv som i generella ordalag beskriver vad som händer när man överger Gud och utlämnas åt sin egen syndfulla natur. Sedan följer mer specifika synder.]</i>


text:
<pb/>De har blivit helt fyllda av all slags: <pb/><t>orättfärdighet <i>(avsaknad av en moralisk standard)</i>,</t> <t>ondska,</t> <t>girighet <i>[omättligt behov av mer, ofta på bekostnad av andra]</i></t> <t>och elakhet.</t> <pb/><i>[Nu följer fem substantiv i formen genitiv-singular som beskriver avund och dess konsekvenser.]</i> <pb/>De är fulla av <pb/><t>avund,</t> <t>mordlust,</t> <t>stridslystnad,</t> <t>svek,</t> <t>illvilja <i>[söker ständigt strid och ondska]</i>.</t> <pb/><i>[Nu följer tolv substantiv i ackusativ-plural.]</i> <pb/>De <pb/><t>skvallrar,</t>


text:
<pb/>förtalar, <pb/><t>hatar Gud</t> <t>är fyllda med våld <i>(oförskämdhet)</i>,</t> <t>fyllda med arrogans,</t> <t>fulla av skryt,</t> <t>påhittiga i det onda <i>[nya former av ondska]</i>,</t> <t>olydiga mot sina föräldrar,</t>


text:
<pb/>De känner mycket väl till Guds rättvisa dom, att de som handlar så förtjänar döden. Ändå gör de sådant, och de applåderar dessutom <i>(samtycker, ger sitt stöd till)</i> andra som handlar likadant. <pb/><i>[Efter en liknande lista av synder påminner Paulus de troende i Korint att ”så har somliga av er levt, men ni har låtit tvätta er rena, ni har helgats och gjorts rättfärdiga genom herren Jesu Kristi namn och genom vår Guds ande”, se 1 Kor 6:11.]</i>


text:
<pb/><i>[Föregående stycke gällde främst hedningar utan lagen, se Rom 1:18-32, medan nästa stycke riktar sig mot judar, se vers 17. I denna sektion, mellan dessa två stycken, skiftar fokus gradvis från hedningar till judar. Paulus skriver till den som kritiserar andra, men handlar likadant själv. Det syftade nog främst på hycklande judar, men gäller alla som handlar så.]</i> <pb/>Därför är du <i>[människa, grek eller jude]</i> utan ursäkt <i>(försvar)</i>, när du dömer andra, oavsett vem du är. För med din dom över andra, dömer du dig själv, eftersom du själv vanemässigt gör samma handlingar som de gör. <pb/><i>[Om man dömer andra visar man att man vet skillnad på vad som är moraliskt rätt och fel, och är utan ursäkt inför Gud för sina egna fel. De judar som läste detta brev kände väl till berättelsen om hur Natan konfronterar Davids synd i 2 Sam 12:1-14. När Natan berättade liknelsen om den rike mannen som tog en annan mans enda lamm blev David upprörd och dömde rätt, men misslyckades att se att han hade agerat ännu värre själv. Det är detta Jesus kallar hyckleri. Att se flisan i sin broders öga, men inte bjälken hos sig själv, se Matt 7:1-5.</i> <pb/><i>Det grekiska ordet för att döma är ”krino”. Det kan användas negativt om att fördöma någon utan att veta alla fakta, men också i positiv bemärkelse att bedöma och avgöra vad som är rätt eller fel. Ett sådant exempel är i Apg 20:6 där Paulus beslutar vilken resväg han ska ta.</i> <pb/><i>Paulus gör det klart i 1 Kor 5:12-13 att det inte är vår sak att döma de som inte är med i församlingen - de behöver få höra evangeliet! Däremot uppmanas vi bedöma och granska: oss själva, se 1 Kor 11:31, falska profeters frukt, se Matt 7:15-23, det som predikas, se Rom 16:17-18, profetiska ord, se 1 Tess 5:19-22, en församlingsledares kvalifikationer, se 1 Tim 3:1-7, en kristen som syndar mot dig, se Matt 18:15-20.]</i>


text:
Hur tänker du <i>(vad inbillar du dig)</i>, människa? Ska just du undkomma Guds dom, när du dömer dem som handlar så, och själv gör likadant?


text:
Eller föraktar <i>(tar du lätt på, underskattar)</i> du hans rikedom på <i>(värdet på hans oändliga)</i>: <pb/><t>godhet <i>(generositet)</i></t> <t>och fördragsamhet <i>(tolerans)</i></t> <t>och tålamod?</t> <pb/>Förstår du inte att Guds godhet är tänkt att föra dig till omvändelse <i>(ett förvandlat tankesätt)</i>. <pb/><i>[Gud vill inte att någon ska gå förlorad, utan vill att alla ska få tid att omvända sig, se 2 Pet 3:9.]</i>


text:
<pb/>På grund av ditt hårda och envisa hjärta samlar du på dig vrede till vredens dag, då Guds rättfärdiga dom ska uppenbaras.


text:
<pb/>Han ska löna var och en efter hans gärningar. <i>[Citat från Ps 62:13; Ords 24:12. Liknar också Jesu uttalande i Matt 16:27.]</i>


text:
<pb/>Evigt liv åt dem som uthålligt <i>(tålmodigt)</i> gör det goda <pb/><t>och söker <i>(har för vana att leva för)</i> härlighet, ära och oförgänglighet <i>(det som har evighetsvärde)</i>,</t>


text:
<pb/>men vrede och straff åt dem som söker sitt eget <i>(egna ambitioner)</i> <pb/><t>och inte följer <i>(tror eller lyder)</i> sanningen utan <i>[istället följer, tror och lyder]</i> orättfärdigheten.</t>


text:
<pb/>Nöd och ångest över varje människas själ som vanemässigt gör det onda, <pb/><t>juden först men också greken,</t>


text:
<pb/>men härlighet, ära och frid åt var och en som gör det goda, <pb/><t>juden först men också greken,</t>


text:
<pb/>för Gud är inte partisk <i>(gör inte skillnad på människor)</i>. <pb/><i>[Dessa verser är symmetriskt strukturerade i en litterär form som kallas kiasm. Detta innebär att temat i första stycket hör ihop med temat i det sista, temat i andra stycket med näst sista stycket, osv.]</i>


text:
<pb/>Alla <i>[icke-judar]</i> som har syndat utan <i>[att känna till]</i> lagen ska också förgås utan lagen, och alla <i>[judar]</i> som har syndat under lagen ska bli dömda av lagen.


text:
<i>[Här är min poäng:]</i> Det är inte lagens hörare <i>(de som hör lagen läsas och undervisas i den)</i> som blir rättfärdiga inför Gud, utan lagens görare som ska förklaras rättfärdiga.


text:
<pb/>När hedningar som inte har lagen, instinktivt ändå gör vad lagen kräver, då är de sin egen lag, även om de inte har lagen.


text:
Det visar ju att det som lagen kräver är skrivet i deras hjärtan. Deras samveten vittnar också om detta, och deras tankar <i>(då man väger olika argument för att ta moraliska beslut)</i> kommer att anklaga eller försvara dem


text:
den dagen då Gud dömer det som är dolt hos människorna, genom Jesus Kristus, enligt det evangelium jag förkunnar.


text:
<pb/><i>[Paulus riktar sig nu direkt till messiastroende judar. Han tar upp åtta fördelar som de har jämfört med hedningar:]</i> <pb/>Om du kallar dig jude, <i>[vilket du gör]</i>, då <pb/><t>har du din trygghet i lagen,</t> <t>din stolthet i Gud,</t>


text:
<pb/>en uppfostrare för oförnuftiga, <pb/><t>en lärare för omogna, eftersom du har kunskapen och sanningen formulerad i lagen.</t>


text:
<pb/><i>[Det judiska folket var tänkt att vara ett exempel för andra folk, istället hade de gjort sig själva till åtlöje bland andra folk. Nu kommer fem frågor:]</i> <pb/>Du som ständigt undervisar andra, <pb/><t>lär du inte dig själv?</t> <pb/>Du som predikar att man inte ska stjäla, <pb/><t>stjäl du inte själv?</t>


text:
<pb/>Du som säger att man inte ska begå äktenskapsbrott, <pb/><t>begår du inte själv äktenskapsbrott?</t> <pb/>Du som avskyr avgudarna, <pb/><t>plundrar du inte själv templen?</t>


text:
<pb/>Omskärelsen är till nytta om du håller lagen, men om du vanemässigt bryter <i>(överträder)</i> lagen, har du trots din omskärelse blivit oomskuren. <i>[Omskärelsen av pojkar var det yttre tecknet som särskilde det judiska folket, se 1 Mos 17:10-14.]</i>


text:
Om nu en oomskuren håller lagen <i>(vördar och uppfyller lagens krav)</i>, ska han då inte räknas som omskuren?


text:
<i>[Jo!]</i> Den man som av naturen inte är omskuren, men ändå fullgör lagen, han ska döma dig <i>[du jude]</i> som trots att du har skriftens bokstav och omskärelsen men ändå vanemässigt överträder lagen.


text:
Jude är man i sitt inre, och hjärtats omskärelse sker genom Anden och inte genom bokstaven. Då får man sitt beröm inte av människor utan av Gud. <pb/><i>[Paulus undervisning om omskärelsen av judiska män kan också appliceras på det kristna dopet. Båda dessa är yttre tecken, som är viktiga och har sin plats, men som i sig själv inte har någon frälsande kraft.]</i>


text:
<pb/><i>[Utifrån vad Paulus skrivit i föregående kapitel väcks frågor som utmanar Guds integritet. Om omskärelsen nu inte spelar någon roll, varför har Gud då utvalt Israel och gett dem omskärelsen som ett tecken på sitt förbund.]</i> <pb/>Vilken fördel har då juden <i>[jämfört med andra folkslag]</i>? <pb/>Vilken nytta har omskärelsen?


text:
<pb/>Stor nytta på alla sätt. Först och främst att Guds ord har anförtrotts dem. <pb/><i>[Genom årtusenden har judar bevarat och förvaltat skriften. Alla Bibelns fyrtio författare var judar, den ende som är omdiskuterad är Lukas som möjligtvis inte var jude.]</i>


text:
<pb/>Vad betyder det om några inte trodde <i>(inte var trofasta)</i>? <pb/>Kan deras otro <i>(oförmåga att uppfylla sin del av förbundets löften)</i> upphäva Guds trofasthet? <pb/><i>[Det grekiska ordet ”apistis” kan både betyda otro, där man vägrar att tro, eller att man inte är trogen sina löften. Kan man lita på Guds trofasthet om nu judarna, som är hans egendomsfolk, inte ser att Jesus uppfyller Gamla Testamentets profetior? Är Gud inte trofast, bara för att hans folk inte varit trofasta och uppfyllt sin del i förbundet? Dessa båda nyanser är nära relaterade, och Paulus kan syfta på båda när han ställer den retoriska frågan om judarnas misslyckande skulle upphäva Guds trofasthet?]</i>


text:
<pb/>Absolut inte! <pb/>Låt det stå fast att Gud är sann och varje människa en lögnare, som det står skrivet <i>[Ps 51:6]</i>: <pb/>För att du ska få rätt i dina ord <pb/><t>och vinna när man går till rätta med dig <i>(när du dömer)</i>.</t>


text:
<pb/>Men om vår orättfärdighet visar Guds rättfärdighet, vad ska vi då säga? <pb/>Inte kan väl Gud, mänskligt talat, vara orättfärdig när han straffar <i>[det judiska folket]</i> i sin vrede?


text:
<pb/>Men om Guds sanning genom min falskhet framstår så mycket klarare till hans ära, varför blir jag då dömd som syndare?


text:
Om det vore så skulle vi säga, så som vissa hånfullt påstår att vi lär: ”Låt oss göra det onda för att framkalla det goda”? De ska få den dom de förtjänar.


text:
<pb/><i>[Paulus sammanfattar nu att alla, både hedningar och judar, är skyldiga inför Gud.]</i> <pb/>Hur är det då? <pb/>Har vi <i>[judar]</i> någon fördel? <pb/>Nej, inte på något sätt. Vi har ju redan anklagat alla, både judar och greker, för att stå under syndens välde <i>(nedtryckta och under dess makt)</i>.


text:
<pb/>Som det står skrivet <i>[i Psaltaren och Jesaja]</i>: <pb/>Ingen rättfärdig finns, <pb/><t>inte en enda.</t>


text:
<pb/>Alla har avfallit, <pb/><t>alla är fördärvade.</t> <pb/>Ingen finns som gör det goda, <pb/><t>inte en enda.</t> <pb/><i>[Ps 14:1-3]</i>


text:
<pb/><i>[Följande citat beskriver människans ondska genom kroppens delar. Munnen illustrerar talet, fötterna handlingar och ögonen det vi ser.]</i> <pb/><i>[Munnen:]</i> <pb/>Deras strupe är en öppen grav <i>[det de talar stinker och luktar död]</i>, <pb/><t>sina tungor använder de till svek. <i>[Ps 5:9]</i></t> <pb/>De har huggormsgift <pb/><t>bakom sina läppar. <i>[Ps 140:3]</i></t>


text:
<pb/><i>[Ögon:]</i> <pb/>De har ingen gudsfruktan <pb/><t>för ögonen. <i>[De väljer att inte vörda, tillbe, lyda och tjäna honom.] [Ps 36:1]</i></t>


text:
<pb/>Men vi vet att allt som lagen säger är riktat till dem som står under lagen, för att varje mun ska tystas och hela världen stå skyldig inför Gud.


text:
Ingen människa förklaras rättfärdig inför honom genom laggärningar. <i>[Det var aldrig lagens syfte.]</i> Vad som ges genom lagen är insikt <i>(fullständig förståelse)</i> om synd.


text:
<pb/><i>[Efter att ha visat att hela mänskligheten är hopplöst förlorad utan Gud följer nästa stora stycke i Romarbrevet. Det handlar om Guds rättfärdighet som finns tillgänglig genom tron.]</i> <pb/>Men nu har Gud uppenbarat en rättfärdighet som är oberoende av <i>(helt fristående från)</i> lagen, men som lagen och profeterna vittnar om och nu är helt synlig.


text:
Nämligen, Guds rättfärdighet som kommer genom tro på Jesus Kristus, <i>[den är till]</i> för alla dem som tror. Det är ingen skillnad,


text:
men de <i>[alla som tror]</i> blir rättfärdiggjorda utan att ha förtjänat det, genom hans nåd <i>(kraft, oförtjänta favör)</i>, eftersom Kristus Jesus har friköpt <i>(återlöst)</i> dem.


text:
<pb/>Genom tron på hans blod <i>[Jesu död på korset]</i> har Gud helt öppet <i>(inför allas ögon)</i> låtit honom bli en nådastol <i>[platsen för försoningsoffret längst in i tabernaklet, utom synhåll för folket, där översteprästen stänkte blod för att försona synden en gång per år under försoningsdagen - Jom kippur, se Heb 9:5; 2 Mos 25:18-22]</i>. Detta skedde för att visa att han <i>[Jesus]</i> var rättfärdig, eftersom Gud i sitt tålamod har haft överseende med tidigare synder.


text:
Detta skedde för att bevisa hans rättfärdighet i vår tid, så att han själv skulle vara rättfärdig och också den som rättfärdigar dem som tror på Jesus. <i>[Sista delen kan också översättas ”han gör människor rättfärdiga på grund av Jesu trofasthet.”]</i>


text:
<pb/>Men vad kan vi <i>[judar]</i> då berömma oss av <i>(skryta och vara stolta över)</i>? <pb/><t>Ingenting, all stolthet är helt utesluten.</t> <pb/>Genom vilken lag <i>(regel, princip)</i>? <pb/><t>Genom gärningarnas?</t> <t>Nej, genom trons lag.</t>


text:
<pb/>Vi kan alltså sammanfatta och säga att vi är frälsta genom tron på Kristus, och inte genom de laggärningar <i>(goda gärningar)</i> vi gör.


text:
<t>lika sant som att Gud är en, han som förklarar den omskurne rättfärdig av tro och den oomskurne genom tron.</t>


text:
<pb/>Upphäver vi då lagen genom tron? <pb/><t>Absolut inte!</t> <t>Tvärtom, vi upprätthåller <i>(bekräftar)</i> lagen.</t>


text:
<pb/>Om Abraham förklarades rättfärdig genom gärningar, då har han något att berömma sig av. Dock inte inför Gud.


text:
För vad säger Skriften? <pb/>Abraham trodde Gud <i>[på Guds löften]</i>, <pb/><t>och det räknades honom till rättfärdighet. <i>[1 Mos 15:6]</i></t>


text:
<pb/><i>[Låt oss ta ett exempel.]</i> Den som arbetar <i>(gör gärningar)</i>, får han lön som en fri gåva <i>[eller som betalning för sitt arbete]</i>? Det är ju inte nåd <i>(en fri gåva)</i> utan som förtjänst <i>[på grund av gärningarna]</i>.


text:
Men den som utan gärningar tror på honom som förklarar den ogudaktige <i>(gudlöse)</i> rättfärdig, han får sin tro tillräknad som rättfärdighet.


text:
<pb/>Därför uttalar också David sin välsignelse <i>(saligprisning)</i> över den människa som Gud tillräknar rättfärdighet utan gärningar:


text:
<pb/>Lyckliga <i>(saliga, välsignade)</i> är de som fått sina brott förlåtna, <pb/><t>sina synder övertäckta.</t>


text:
<pb/>Lycklig <i>(salig, välsignad)</i> är den, <pb/><t>som Herren inte tillräknar synd. <i>[Ps 32:1-2]</i></t> <pb/><i>[Ordet ”ogudaktig” i vers 5 var inte det ord man vanligtvis förknippade med David, men det är just det som Paulus gör här. David, judarnas hyllade kung, som levde efter att lagen var given begick många av de synder som Paulus listar i Romarbrevets första kapitel, bl.a. mord och äktenskapsbrott, se Rom 1:28-32; 2 Sam 11-12.]</i>


text:
<pb/>Gäller den ”saligprisningen” <i>[som David skrev om]</i> bara de omskurna <i>[judarna]</i> eller även de oomskurna <i>[hedningarna]</i>? <pb/>Vi säger ju att Abraham fick tron tillräknad som rättfärdighet.


text:
När fick han den tillräknad? Var det före eller efter han blev omskuren? <pb/>Det var inte efter, utan före han blev omskuren. <i>[Enligt judisk uppskattning gick det närmare trettio år från det att Abraham blev rättfärdiggjord inför Gud, se 1 Mos 15:6, tills han blev omskuren, se 1 Mos 17:23-27.]</i>


text:
Han fick omskärelsens tecken som bekräftelse på trons rättfärdighet, och den hade han redan som oomskuren. Så skulle han bli far till alla oomskurna som tror, och så skulle rättfärdighet tillräknas dem.


text:
Han skulle också bli far till de omskurna, de som inte bara tillhör de omskurna utan också vandrar på trons väg - en tro som vår far Abraham hade redan som oomskuren. <pb/><i>[Det är skillnad mellan att vara Abrahams avkomma och Abrahams barn, se Joh 8:37-39. Den fysiska omskärelsen är inte det som avgör om någon är Abrahams barn.]</i>


text:
<pb/>Det var inte genom lagen som Abraham och hans avkomlingar fick löftet att ärva världen, utan genom den rättfärdighet som kommer av tro.


text:
Lagen framkallar ju vrede. Men där ingen <i>[känd]</i> lag finns, där finns inte heller någon överträdelse.


text:
Därför heter det ”av tro”, för att det ska vara av nåd och löftet stå fast för alla hans avkomlingar, inte bara för dem som hör till lagens folk utan också för dem som har Abrahams tro. Han är allas vår far,


text:
som det står skrivet: ”Jag har gjort dig till far till många folk.” <i>[1 Mos 17:5]</i> Inför den Gud som ger liv åt de döda och kallar på det som inte är till som om det var till trodde Abraham och blev vår far.


text:
<pb/>Där inget hopp fanns <i>[där mänskligt sett allt hopp var ute]</i> hoppades och trodde Abraham att han skulle bli ”en far för många folk” <i>[1 Mos 17:5]</i>, eftersom det var sagt: ”Så <i>[enormt talrika]</i> ska dina ättlingar bli” <i>[1 Mos 15:5]</i>.


text:
Han lät sig inte försvagas i tro när han såg <i>(betraktade)</i> hur hans egen kropp var så gott som död, han var ju omkring hundra år gammal, och att Saras moderliv var dött.


text:
<pb/>Ingen otro fick honom att tvivla på Guds löfte <i>(han vacklade inte)</i>, istället blev han styrkt i tro när han prisade <i>(ärade)</i> Gud. <i>[Tron växer genom att se på Gud och prisa honom, medan den försvagas genom att bara betrakta naturliga omständigheter.]</i>


text:
Han var helt övertygad <i>(fylld av tro)</i> att det Gud hade lovat, det var han också mäktig att göra.


text:
utan även för vår skull. Rättfärdighet kommer att tillräknas oss som tror på honom som uppväckte vår Herre Jesus från de döda,


text:
han som utlämnades på grund av våra synders skull och uppväcktes för vår rättfärdiggörelses skull. <pb/><i>[Genom alla tider, både i Gamla och Nya Testamentet, finns det bara ett sätt man kan bli frälst på - omvändelse och tro. Det var så Abraham blev rättfärdig genom att i tro blicka framåt på en frälsare, och det är så vi blir frälsta idag genom att se tillbaka på vad Jesus gjorde på korset.]</i>


text:
<pb/>När vi nu har blivit rättfärdiga <i>(fått rätt ställning med Gud)</i> genom tro, låt oss ha <i>(ta emot det faktum att vi har)</i> frid <i>(harmoni)</i> med Gud genom vår Herre Jesus Kristus.


text:
Genom honom har vi fått tillträde <i>(tillgång, ingång)</i> till den nåd <i>(Guds favör)</i> som vi håller fast vid <i>(äger, står stadigt och tryggt på)</i>. Låt oss glädja oss i <i>(berömma, tala positivt om)</i> hoppet om <i>(att få uppleva och glädja sig i)</i> Guds härlighet.


text:
<pb/>Och inte bara det, låt oss också glädja oss i <i>(berömma, tala positivt om)</i> våra lidanden, eftersom vi vet att: <pb/><e>Lidanden</e> <i>(problem, hård press, förföljelse)</i> <pb/><t>ger <i>(resulterar i)</i> <e>tålamod</e>,</t>


text:
<pb/>och tålamod <pb/><t>ger <i>(resulterar i)</i> <e>en prövad karaktär</e> <i>(integritet, ord och handlingar överensstämmer)</i>,</t> <pb/>och en prövad karaktär <pb/><t>ger <i>(resulterar i)</i> <e>hopp</e> <i>[om Guds härlighet]</i>.</t>


text:
<pb/>Ett sådant hopp gör oss aldrig besvikna <i>(skamsna)</i>, för Guds kärlek <i>(som är osjälvisk och utgivande)</i> har blivit utgjuten i våra hjärtan genom den helige Ande, som har getts till oss.


text:
Medan vi fortfarande var svaga <i>(helt oförmögna att hjälpa oss själva)</i>, då i precis rätt tid dog Kristus för oss ogudaktiga <i>(gudlösa, som helt saknar respekt och vördnad för Gud)</i>.


text:
Det är sällsynt att någon vill gå i döden för en rättfärdig, kanske går någon i döden för en som är god <i>(har ett generöst hjärta, är ärofylld på alla sätt)</i>.


text:
Men Gud visar <i>(bevisar helt klart, gång på gång)</i> sin egen osjälviska kärlek <i>(som är utgivande och ovillkorlig)</i> för oss genom det faktum att Kristus dog för oss medan vi ännu var syndare.


text:
<pb/>När vi nu har blivit rättfärdiga genom hans blod, hur mycket mer <i>(hur mycket säkrare)</i> ska vi inte genom honom bli frälsta <i>(räddade)</i> undan straffdomen <i>[Guds vrede mot synden]</i>.


text:
För om vi medan vi var Guds fiender blev försonade med Gud genom hans Sons död, hur mycket mer ska vi nu när vi blivit försonade, bli frälsta <i>[räddade från straffdomen och få evigt liv]</i> genom hans liv <i>[hans uppståndelse]</i>.


text:
Inte bara det, vi gläder oss i <i>(berömmer, talar positivt om)</i> Gud tack vare vår Herre Jesus Kristus, genom vilken vi nu har tagit emot försoningen.


text:
<pb/>Därför <i>[som en kontrast till hur Kristus försonat världen]</i>, kom synden in i världen genom en enda människa <i>[Adam, se 1 Mos 3]</i>, och genom synden <i>[den fysiska]</i> döden. På så sätt nådde döden alla människor, eftersom alla hade syndat.


text:
Ändå regerade döden från Adam till Mose, också över dem som inte hade syndat genom en sådan överträdelse som Adams. Adam var en förebild till den som skulle komma.


text:
<pb/><i>[Nu följer sex jämförelser mellan resultatet av Adams överträdelse och resultatet av den upprättelse som Jesus ger.]</i> <pb/>Överträdelsen <i>(syndafallet)</i> kan inte jämföras med den fria gåvan. <pb/><t><i>[Adams fall är oproportionerligt liten i jämförelse med Guds stora nåd.]</i></t> <pb/>För om många har dött genom en endas överträdelse <i>(fall)</i>, <pb/><t>hur mycket mer har Guds nåd och den fria gåvan,</t> <t>genom en man, Jesus Kristus,</t> <t>på ett överflödande sätt kommit till många.</t>


text:
<pb/>Gåvan kom inte heller som följd av en endas synd. <pb/>Domen kom genom en enda <pb/><t>och fick påföljden av fördömelse <i>(straff som följd av en juridisk dom)</i>.</t> <pb/>Den fria gåvan däremot kom efter mångas överträdelser <pb/><t>och ledde till rättfärdighet <i>(frikännande, ett liv som resulterar i rättfärdiga handlingar)</i>.</t>


text:
<pb/>Om en enda mans överträdelse betydde <pb/><t>att döden började regera <i>(utöva konungsligt envälde)</i> genom denne ende,</t> <pb/>hur mycket mer ska inte de som blir rättfärdiga <pb/><t>genom att ta emot nådens överflödande rika gåva</t> <t>få regera i livet,</t> <t>tack vare en enda,</t> <t>Jesus Kristus.</t>


text:
<pb/>Alltså, på samma sätt som en endas fall <i>(felsteg)</i> resulterade i <pb/><t>fördömelsen för alla människor <i>[som är i Adam]</i>,</t> <pb/>så ledde en rättfärdig mans liv till en rättfärdighet <pb/><t>som leder till liv <i>(Guds högre kvalité av liv)</i> för alla människor <i>[som är i Kristus]</i>.</t>


text:
<pb/>Liksom en enda människas olydnad <i>(ovilja att lyssna och lyda)</i> gjorde alla till syndare, <pb/><t>så skulle en endas lydnad göra alla rättfärdiga.</t>


text:
<pb/>Lagen kom dessutom in <i>(sköts in obemärkt) [bara]</i> för att överträdelsen skulle bli större. <pb/><t><i>[Den uppenbarar synd.]</i></t> <pb/>Men där synden blev större, <pb/><t>där har nåden <i>(Guds oförtjänta favör och kraft)</i> flödat över och ökat desto mer.</t>


text:
<pb/>För på samma sätt som synden har regerat <i>(utövat konungsligt envälde)</i> över döden, <pb/><t>så kan nu nåden regera <i>(Guds kraft utöva konungsligt envälde)</i> och ge evigt liv,</t> <t>genom Jesus Kristus,</t> <t>vår Herre.</t>


text:
<pb/>Vad ska vi nu säga <i>[om att där synden blev större, där överflödade nåden än mer, se Rom 5:20]</i>? Ska vi bli kvar <i>[vanemässigt leva]</i> i synden så att nåden <i>(Guds favör och kraft)</i> blir större?


text:
Bryr ni er inte om <i>(ignorerar ni det faktum)</i> att alla vi som har döpts in i Kristus Jesus också är döpta in i hans död?


text:
Vi är alltså begravda med honom genom dopet till döden, för att vi också, på samma sätt som Kristus har uppväckts från de döda genom Faderns härlighet, ska vandra på ett nytt sätt <i>(leva ett nytt liv med en högre kvalité och standard)</i>.


text:
<pb/>För om vi har blivit permanent förenade <i>(planterade tillsammans)</i> med honom genom en död som liknar hans <i>[när vi döps i vatten och begraver vårt gamla liv]</i>, då ska vi också dela hans uppståndelse.


text:
Vi vet <i>(har en personlig erfarenhet av)</i> att vår gamla människa har blivit korsfäst med honom, för att den syndiga kroppen <i>(vår fallna natur)</i> ska göras om intet <i>(annulleras, avsättas)</i>, så att vi inte längre är slavar under synden.


text:
<pb/>När vi nu har dött med Kristus <i>[från den här världens sätt]</i> är vår tro att vi också ska leva med honom.


text:
Vi vet att Kristus efter att ha uppväckts från de döda aldrig mer ska dö. Döden har inte längre någon makt <i>(auktoritet)</i> över honom.


text:
För den död han dog var en död från synden en gång för alla, och det liv han lever, det lever han för Gud.


text:
<pb/>På samma sätt <i>[som Kristus gjorde]</i> ska ni ständigt betrakta er själva som döda från synden <i>(helt separerade från den syndfulla naturen)</i>, och istället leva för Gud i Kristus Jesus, vår Herre. <pb/><i>[På grund av Jesu död och liv är vi rättfärdiggjorda. Utifrån denna ställning uppmanar nu Paulus till att leva ett helgat liv.]</i>


text:
Ställ inte era kroppar i syndens tjänst som ett vapen för orättfärdigheten, utan ställ er i Guds tjänst. Ni som var döda men nu lever, ställ era kroppar i Guds tjänst som vapen för rättfärdigheten.


text:
Synden ska inte vara herre över er, för ni står inte under lagen utan under nåden <i>[Guds favör och kraft]</i>.


text:
<pb/><i>[Nåden är inte något som slätar ut synd. Det är en Guds kraft som ger frihet att tjäna Herren. Paulus illustrerar nu detta genom ett exempel där en livegen slav tillhör sin herre. Frihet handlar om vilken herre vi väljer att ha över oss.]</i> <pb/>Hur är det då? Ska vi synda ibland <i>[verbet indikerar inte ett vanemässigt beteende utan enstaka tillfällen]</i>, eftersom vi inte står under lagen utan under nåden? <pb/>Absolut inte!


text:
<pb/>Vet ni inte att om ni ställer er som livegna slavar under någon och lyder honom, då är ni hans slavar och det är honom ni lyder: <pb/><t>antingen synden, vilket leder till död,</t> <t>eller lydnaden vilket leder till rättfärdighet?</t>


text:
<pb/>Men Gud vare tack! Ni var slavar under synden, men nu har ni av hjärtat börjat lyda den lära som ni blivit överlämnade åt.


text:
<pb/>Jag använder en enkel bild för er mänskliga svaghets skull. <i>[Paulus ursäktar att han nu använder bilden att vara ”förslavad” till rättfärdighet, eftersom Gud inte håller någon fången, men han använder det som en illustration ändå.]</i> <pb/>Så som ni förr ställde era kroppar i orenhetens och laglöshetens tjänst <pb/><t>som ledde till laglöshet,</t> <pb/>så ska ni nu ställa era kroppar i rättfärdighetens tjänst <pb/><t>som leder till helgelse <i>(processen och förvandlingen till allt större helighet)</i>.</t>


text:
Men nu när ni är befriade från synden och slavar hos Gud, får ni helgelse <i>(processen av allt större helighet)</i> som frukt och till slut evigt liv.


text:
<pb/>Syndens lön <i>(en soldats ganska låga betalning)</i> <pb/><t>är död <i>[evig död i kontrast till evigt liv]</i>,</t> <pb/>men Guds gåva <pb/><t>är evigt liv i Kristus Jesus, vår Herre.</t>


text:
<pb/>Vet ni inte, syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i> - jag talar till sådana som känner lagen - att lagen råder <i>(har auktoritet)</i> över människan så länge hon lever?


text:
<pb/>En gift kvinna är genom lagen bunden vid sin man så länge han lever. Men om mannen dör, är hon fri från den lag som band henne vid mannen.


text:
Om hon ger sig åt en annan man medan hennes man lever, kallas hon äktenskapsbryterska <i>[se Luk 16:18]</i>. Men om mannen dör är hon fri från lagen, och då är hon ingen äktenskapsbryterska om hon ger sig åt en annan man.


text:
<pb/><i>[Låt oss tillämpa samma princip på den troende och förhållandet till lagen.]</i> Så har också ni, mina syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, genom Kristi kropp dött bort <i>(brutalt blivit avrättade)</i> från lagen så att ni tillhör en annan, honom som har uppstått från de döda, för att vi ska bära frukt åt Gud.


text:
Så länge vi levde i köttet <i>(var under dess styre och helt ett med det)</i> var de syndiga begären som väcktes genom lagen verksamma i våra kroppar så att vi bar frukt åt döden.


text:
Men nu är vi fria från lagen, eftersom vi har dött bort från det som ständigt höll oss bundna. Nu står vi i Andens nya <i>(bättre)</i> tjänst <i>[vi tjänar Gud på ett helt nytt sätt, fyllda av den helige Ande på insidan]</i> och inte i bokstavens gamla <i>(uttjänta)</i> tjänst <i>[med skrivna lagar och regler]</i>.


text:
<pb/>Vad ska vi då säga? Att lagen är synd? <pb/>Absolut inte! <pb/>Det var dock först genom lagen som jag lärde känna synden. Jag hade <i>[till exempel]</i> inte vetat vad begäret var om inte lagen hade sagt: <pb/>Du ska inte ha begär. <i>[2 Mos 20:17; 5 Mos 5:21]</i> <pb/><i>[Det sista av de tio buden, eller orden som det ordagrant står i 2 Mos 20. Förbuden mot själva handlingen att begå äktenskapsbrott och stjäla har redan nämnts i vers 14 och 15. Detta sista bud i vers 17 fokuserar på själva begäret att vilja ta det som tillhör någon annan.]</i>


text:
<pb/>Men synden grep tillfället och väckte genom budordet alla slags begär i mig. Utan lag är synden död.


text:
och jag dog. <i>[Kan syfta på tiden som barn fram till man blir vuxen och blir ansvarig för sina egna moraliska handlingar. Inom judendomen sker det för pojkar vid 13 års ålder, då man firar Bar mitzvah, hebreiska för ”budets son”. Flickor firar Bat mitzvah, hebreiska för ”budets dotter”, vid 12 års ålder eftersom flickor i allmänhet mognar tidigare än pojkar.]</i> Det visade sig att budordet som skulle föra till liv ledde till död.


text:
<pb/>Har då det som är gott blivit min död? <pb/>Absolut inte! <pb/>Det var synden <i>[som dödade mig, inte lagen]</i>. Detta för att synden skulle avslöjas som synd. <i>[Dess sanna karaktär blir uppenbar.]</i> Den orsakade min död genom det som är gott, vilket visar och avslöjar syndens ofattbara <i>(extrema)</i> syndighet.


text:
<pb/><i>[I följande stycke tar Paulus upp konflikten mellan den syndiga naturen och det nya livet. Paulus byter från dåtid till presens. Han använder pronomen ”jag, mig, mitt” över fyrtio gånger i vers 9-25. I egen kraft går det inte att vinna över synden. Det går att tolka texten som Paulus beskriver livet före omvändelsen då han försökte leva efter lagen, eller kampen även efter omvändelsen. Troligt är att det beskriver helgelseprocessen som varje kristen genomgår. Utan Guds Ande är den kristne som ett andligt spädbarn, se 1 Kor 3:1. I kapitel 8 kommer lösningen - ett liv i Kristus fylld av Anden!]</i> <pb/>Vi vet att lagen är andlig, men jag är köttslig <i>(oandlig, domineras av min onda natur)</i>, såld som slav under synden.


text:
Jag förstår inte själv mina egna handlingar. Det jag vill <i>(vad jag med ren vilja försöker göra)</i> gör jag inte, men det jag avskyr <i>(hatar) [med ren vilja försöker undvika]</i> det gör jag.


text:
Om jag nu vanemässigt gör det jag inte vill, erkänner jag <i>(ger jag mitt bifall till)</i> att lagen är god.


text:
Men nu är det inte längre <i>[mitt verkliga]</i> jag som gör det, utan synden som bor <i>(har en permanent boning)</i> i mig.


text:
För jag vet att inget gott bor i mig, det vill säga i min köttsliga natur. Viljan <i>(intentionen)</i> finns där, men inte förmågan att göra det som är gott.


text:
<pb/>Det tycks vara en lag <i>(regel, ofrånkomligt faktum)</i> att när jag vill göra det som är rätt <i>(gott)</i>, är det onda redo <i>(ligger bredvid på lur)</i> hos mig.


text:
men jag ser en annan lag i mina kroppsdelar <i>[aptiten för det onda, och köttets vilja]</i>, som ligger i strid med lagen i mitt sinne <i>(mina tankar, förstånd)</i> och som gör mig till fånge under syndens lag i mina kroppsdelar.


text:
<pb/>Jag arma <i>(olyckliga, patetiska)</i> människa! Vem ska befria <i>(dra mig upp)</i> mig från denna dödens kropp?


text:
<pb/>Tack till Gud <i>[som befriar mig]</i>, genom Jesus Kristus vår Herre! Lämnad åt mig själv tjänar jag <i>[annars]</i> Guds lag med mitt sinne <i>(förstånd)</i>, och med min köttsliga natur syndens lag.


text:
<pb/>Därför <i>[på grund av vad Jesus gjort, se Apg 7:25]</i> finns det nu ingen fördömelse för dem som är i Kristus Jesus.


text:
<pb/>Det som var helt omöjligt för lagen, eftersom den var svag på grund av den fallna naturen <i>(köttet)</i>, det gjorde Gud. Han sände sin egen Son <i>[till världen]</i> som syndoffer, till det yttre lik en syndig människa <i>(med kött, i en kropp)</i>, och fördömde synden i den mänskliga fallna naturen <i>(dömde och verkställde domen synden i köttet)</i>.


text:
Så skulle lagens krav <i>[singular - betonar helheten i lagen, se Rom 13:9]</i> helt och fullt uppfyllas i oss som inte vandrar <i>(lever)</i> efter vår fallna natur <i>(köttet)</i> utan efter Anden.


text:
<pb/>De som sätter sitt sinne på köttet <i>(sin egen styrka, vilja, känslor, värderingar, önskningar, längtan, syfte på det som tillfredsställer)</i> tänker på det som hör till köttet, men de som lever efter Anden tänker på det som hör till Anden.


text:
Orsaken är att köttets sinne är i fiendskap mot Gud. Det underordnar sig inte Guds lag och kan det inte heller.


text:
<pb/>Ni däremot lever inte i köttet utan i Anden, eftersom Guds Ande bor i er. Den som inte har Kristi Ande tillhör inte honom.


text:
Om Kristus bor i er är visserligen kroppen död på grund av synden, men Anden är liv på grund av rättfärdigheten.


text:
Och om Anden från honom som uppväckte Jesus från de döda bor i er, då ska han som uppväckte Kristus från de döda också göra era dödliga kroppar levande genom sin Ande som bor i er.


text:
<pb/>Vi har alltså skyldigheter, syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, men inte mot vår köttsliga natur så att vi ska leva efter köttet.


text:
Om ni lever efter köttet kommer ni att dö. Men om ni genom Anden dödar kroppens gärningar kommer ni att leva.


text:
För ni tog inte emot en slaveriets ande som leder till fruktan, utan ni har tagit emot barnaskapets Ande, i vilken vi ropar <i>(hjärtligt och innerligt)</i>: ”Abba <i>(pappa)</i>, min Fader!” <pb/><i>[Den som tagit emot Jesus har blivit adopterad in i Guds familj, vilket innebär full rätt till allt som föräldern äger. Abba betyder pappa på arameiska som var det språk Jesus och hans lärjungar talade till vardags. De första ord ett litet barn lärde sig säga var pappa och mamma, ”abba” och ”imma”. Uttrycket ”Abba Fader” visar att vi får vara Guds barn och ha en nära familjerelation till vår himmelske Fader.]</i>


text:
och om vi är <i>[hans]</i> barn, så är vi också <i>[hans]</i> arvingar. Å ena sidan Guds arvingar, å andra sidan medarvingar till Kristus, förutsatt att vi delar hans lidande för att också få dela hans härlighet <i>(ära)</i>.


text:
<pb/>Jag har kommit fram till <i>(efter att noga beräknat alla för och nackdelar)</i>, att den här tidens lidanden betyder ingenting i jämförelse med <i>(kan inte, och är inte ens värdiga att jämföras med)</i> den härlighet <i>(ära, glans)</i> som ska uppenbaras i oss <i>(öppnas upp för oss)</i>.


text:
För hela skapelsen <i>(allt skapat)</i> väntar <i>(längtar innerligt med förväntan)</i> på att Guds söner ska uppenbaras <i>(bli synliga)</i>. <i>[De troende är nu Guds barn, men den härlighet som finns i detta barnaskap är inte ännu uppenbarad. Det kommer först att ske då Jesus kommer tillbaka, se 1 Joh 3:2.]</i>


text:
<pb/>Hela skapelsen <i>(allt skapat, naturen)</i> har blivit lagd under förgängelsen <i>(utsattes för fåfänglighet, meningslöshet)</i>, inte av egen vilja utan på grund av honom som lade den därunder. <i>[Gud tillät det att ske.]</i> Ändå finns det hopp om


text:
att skapelsen en gång ska bli fri från sitt slaveri under förgängelsen <i>(förfall, oordning)</i> och få den frihet som Guds barn får när de förhärligas.


text:
Vi vet ju att hela skapelsen har ropat <i>(suckat)</i> och lider tillsammans i smärta <i>(i födslovåndor)</i> fram tills nu.


text:
Och inte bara den, även vi som har fått en försmak av Andens gåvor <i>(förstlingsfrukter)</i> suckar inom oss medan vi troget väntar på vår adoption <i>(barnaskapet)</i>, vår kropps befrielse.


text:
För i detta hopp <i>[denna förvissning att kroppen ska befrias]</i> är vi frälsta <i>(helade, upprättade, befriade)</i>. Men ett hopp <i>(en förväntan)</i> som man sett är inte ett hopp, för hur kan någon hoppas på något han redan har sett?


text:
Om vi hoppas <i>(har en förväntan)</i> på det som vi inte ser, så ser vi fram emot det med tålamod <i>(står fast även om vi prövas)</i>.


text:
<pb/>På samma sätt hjälper Anden oss <i>(erbjuder en hjälpande hand för att bistå oss)</i> i vår svaghet. För vi vet inte exakt vad vi ska be om <i>(hur vi ska be)</i>. Men Anden själv ber för oss med suckar som inte kan beskrivas i ord.


text:
Och han, som ständigt rannsakar <i>(ser igenom, undersöker)</i> hjärtan, han vet vad Andens tankar <i>(planer, syften)</i> är, för han vädjar <i>(ber och manar ständigt gott)</i> för de heliga i harmoni med Guds vilja.


text:
<pb/>Vi vet med full säkerhet att allt ständigt samverkar till det bästa för dem som: <pb/>älskar Gud och <pb/>är kallade efter hans syften <i>[som har gensvarat på hans kallelse och lever i hans vilja]</i>.


text:
<pb/><i>[Gud är allvetande.]</i> Han visste på förhand vilka som skulle bli hans en dag, och han har förutbestämt att deras inre karaktär ska formas efter hans Sons avbild, så att han <i>[Jesus]</i> skulle bli den förstfödde <i>(högsta, mest betydelsefulla)</i> bland många syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>.


text:
<pb/>Dem han förutbestämt <i>[att de skulle ta emot Jesus och formas efter hans avbild]</i>, <pb/><t>har han även kallat,</t> <pb/>och dem han kallat, <pb/><t>har han även förklarat rättfärdiga,</t> <pb/>och dem han förklarat rättfärdiga, <pb/><t>har han även skänkt sin härlighet <i>(dem reser han upp till en högre standard)</i>.</t> <pb/><i>[Gud är allvetande, han vet på förhand vilka som tar emot frälsningen, se Ef 1:4. Bibeln visar även att det är vissa saker Gud inte vet, i Jeremia står det två gånger att han inte visste att människor skulle offra barn till avgudar, se Jer 19:5; 32:35. Det finns alltså saker som Gud inte förutsett skulle ske. Det är troligt att Gud har möjlighet veta allt som sker, men väljer att inte göra det i varje situation. I Rom 16:19 står det att vi ska tänka på det som är gott och inte det onda. Anledningen till det uttalandet är att Gud gör det, och därför vill att vi ska göra likadant. När Gud verkar förvånad över att Adam och Eva hade ätit av det förbjudna trädet så var det för att han verkligen var det, se 1 Mos 3:11.]</i>


text:
<pb/>Han som inte ens skonade sin egen son utan utlämnade honom <i>(tillät honom bli dödad)</i> för oss alla, skulle han inte med honom också fritt ge oss allt annat?


text:
<pb/>Vem är den som dömer? <i>[Det är Jesus som har all auktoritet och är den som ska döma alla människor en dag.]</i> Kristus är den som har dött, och ännu viktigare, har uppstått från de döda, han sitter nu på Guds högra sida och vädjar <i>(ber ständigt, manar gott)</i> för oss.


text:
<pb/>Vad skulle kunna skilja oss från Kristi osjälviska utgivande kärlek? <pb/><i>[Paulus nämner nu sju lidanden en troende kan behöva genomlida. Listan ökar i intensitet och allvar. Paulus beskriver en del av sina umbäranden till Korintierna, se 2 Kor 11:23-28.]</i> <pb/>Lidanden <i>(generellt ord för problem, stress, pressande situationer)</i>, <pb/>eller bekymmer <i>(ångest, tvingande yttre omständigheter, bokstavligt: ”smala passager, ett litet hoptryckt område”)</i>, <pb/>eller förföljelse <i>(förtryck)</i>, <pb/>eller hunger <i>(då man är utan det allra nödvändigaste)</i>, <pb/>eller nakenhet <i>(ofrivillig exponering)</i>, <pb/>eller fara <i>[då det är riskfyllt att bekänna Jesus]</i>, <pb/>eller svärd <i>(dödande svärd, dvs. med risk för livet)</i>?


text:
<pb/>Som det även står skrivet <i>[Ps 44:23]</i>: <pb/>På grund av dig <i>[vår tro på dig Gud]</i> blir vi dödade hela dagen <i>[är våra liv i ständig fara]</i>, <pb/><t>vi räknas <i>(ses i människors ögon)</i> som slaktfår.</t>


text:
<pb/><i>[Skulle något av detta kunna skilja oss från Kristi kärlek?]</i> Nej, i allt detta vinner vi en överlägsen seger <i>[är vi mer än segrare genom att vi, förutom den triumferande segern, också ger ära till Gud, välsignelse till andra och oss själva]</i>, genom honom som har älskat oss <i>(med sin osjälviska utgivande kärlek)</i>.


text:
<pb/>Jag är helt övertygad <i>(förvissad)</i> om att: <pb/><i>[Nu räknar Paulus upp tio saker som finns i Guds universum. Ofta är det motpoler. Denna lista tar vid där uppräkningen av sju lidande slutade - martyrdöden av svärd, se vers 35.]</i> <pb/>varken död <i>[med all sin skräck och plåga]</i>, <pb/><t>eller liv <i>(ett överflödande liv) [med sina lockelser]</i>,</t> <pb/>varken änglar, <pb/><t>eller andefurstar <i>[demoniska furstar]</i>,</t> <t>eller auktoriteter <i>(makter) [både mänskliga tyranner och demoniska krafter]</i>,</t> <pb/>varken vad som sker just nu, <pb/><t>eller vad som kommer att hända,</t>


text:
<pb/>varken någonting upphöjt <i>(världen ovanför, något övernaturligt)</i>, <pb/><t>eller något djup <i>(makter i den under världen, helvetets krafter)</i>,</t> <t>eller något annat skapat <i>[djur, människor, universum, eller mänskliga skapade myndigheter, ordningar, strukturer]</i></t> <pb/><i>[inget av detta]</i> ska kunna skilja oss från Guds utgivande kärlek, som är i Kristus Jesus, vår Herre.


text:
Jag skulle önska <i>[om det vore möjligt]</i> att jag själv var fördömd <i>(förbannad)</i> och skild från Kristus i stället för mina bröder, mina landsmän <i>(judiska släktingar)</i> efter köttet.


text:
<pb/>De är israeliter, de har: <pb/><t>barnaskapet <i>[Gud kallar Israel sin förstfödde son, se 2 Mos 4:22]</i></t> <t>och härligheten <i>(Guds närvaro) [Gud ledde Israels folk genom öknen med eldstoden och molnstoden, se 2 Mos 13:21]</i></t> <t>och förbunden <i>[till Abraham, 1 Mos 15:18, och till folket 2 Mos 19:5]</i></t> <t>och lagen <i>(undervisning, hebreiska ”Torah”)</i></t> <t>och tempelgudstjänsten <i>[Heb 9:1]</i></t> <t>och löftena <i>[om beskydd, fred och framgång]</i>.</t>


text:
<pb/>De har <pb/><t>fäderna <i>[Abraham, Isak och Jakob]</i>,</t> <t>och från dem <i>[judarna]</i> har Kristus kommit som människa,</t> <t>han som är över allting, Gud,</t> <t>välsignad i evighet. Amen.</t> <pb/><i>[Det största privilegiet är att Messias kom genom dem. Det var inte för att Israeliterna var större än andra folk som Gud utvalde dem, snarare tvärtom. Guds kärlek och godhet var anledningen, se 5 Mos 7:7-8.]</i>


text:
<pb/><i>[I det första exemplet visar Paulus att både Isak och Ismael var Abrahams barn, men löftet gällde Isak.]</i> <pb/>Detta inte sagt som om Guds ord skulle ha slagit fel. Alla som härstammar från Israel är nämligen inte Israel,


text:
och alla Abrahams avkomlingar är inte hans barn. ”Nej, det är genom Isak din avkomma ska räknas.” <i>[Citat från 1 Mos 21:12. Abraham fick först Ismael med Hagar och senare fler barn med Ketura, men löftet gällde Sara och hennes son Isak.]</i>


text:
Det vill säga: det är inte de köttsliga barnen som är Guds barn, utan löftets barn räknas som hans avkomlingar.


text:
Detta ord <i>[från 1 Mos 18:10, 14]</i> var nämligen ett löftesord: ”Vid denna tid ska jag komma tillbaka, och då ska Sara ha en son.”


text:
<pb/><i>[Någon kanske kan invända att löftet gällde ju Isak, eftersom han var Saras barn. I nästa exempel tar han därför upp Rebecka som var Isaks enda fru. Här utväljer Gud den yngre tvillingen innan de ens är födda och har varken gjort gott eller ont.]</i> <pb/>Men inte bara det, även Rebecka fick två söner med en och samme man, vår far Isak.


text:
sades det till henne: ”Den äldre ska tjäna den yngre.” <i>[1 Mos 25:23]</i> Guds beslut att välja vem han vill skulle stå fast och inte bero på gärningar utan på honom som kallar.


text:
Det står ju skrivet: Jakob <i>[som senare får namnet Israel]</i> älskade jag, men Esau hatade jag. <i>[Mal 1:2-3]</i> <pb/><i>[Uttrycket ”hata” betyder inte att skoningslöst hata, det är ett hebreiskt uttryck för jämförelse där någon blir utvald och på så vis blir mer älskad. Esau blir också välsignad, se 1 Mos 27:39, och folkslaget edomiterna som är ättlingar till Esau är ett brödrafolk till Jakob, se 5 Mos 23:7.</i> <pb/><i>Dessa två exempel med Isak och Jakob väcker frågan om Gud verkligen är rättvis. I det tredje exemplet visar Paulus att Gud har rätt att visa nåd och förbarma sig över vem han vill. Samma princip finns i den liknelse Jesus berättade där alla arbetare i vingården fick samma lön, och Gud har rätt att visa sin godhet mot vem han vill, se Matt 20:1-20.]</i>


text:
<pb/>Han säger ju till Mose: ”Jag ska vara nådig mot den jag är nådig mot och förbarma mig över den jag förbarmar mig över.” <i>[2 Mos 33:19]</i>


text:
Det <i>[att Gud utväljer någon]</i> beror alltså inte på <i>[den]</i> människans vilja eller egen strävan <i>(löpning)</i>, utan på Guds barmhärtighet. <pb/><i>[Strävan är ”trecho” som ordagrant är ”att löpa”, dvs att själv sträva, se 1 Kor 9:24. Kan syfta på det andra exemplet i vers 10-13 där Esau ”sprang” och jagade ute i markerna medan Jakob var hemma, se 1 Mos 25:27.]</i>


text:
<pb/>Skriften <i>[Gud]</i> säger ju till farao: ”Just därför lät jag dig uppstå, för att visa min makt på dig och för att mitt namn skulle förkunnas över hela jorden.” <i>[2 Mos 9:16]</i>


text:
Alltså är han barmhärtig mot vem han vill och förhärdar vem han vill. <pb/><i>[Bibeln är tydlig med att farao själv förhärdar sitt hjärta, se 7:14, 22 och 9:34. På samma sätt som Gud ”utlämnar” i Rom 1:26 sker förhärdandet som en konsekvens av att en person aktivt tagit avstånd från Gud.]</i>


text:
<pb/>Nu säger du kanske till mig: Varför klandrar han <i>(hittar han fel hos)</i> oss då? Vem kan stå emot hans vilja? <i>[Om Gud nu gör alla val, hur kan han hålla människan ansvarig för sina handlingar?]</i>


text:
<pb/>Du människa, vem är då du som ifrågasätter Gud? Det som formas kan väl inte säga till den som formar det: Varför gjorde du mig sådan?


text:
Har inte krukmakaren den rätten över leran att av samma klump göra ett kärl för hedrande ändamål och ett annat för mindre hedrande?


text:
Men tänk om Gud, trots att han ville visa sin vrede och uppenbara sin makt, ändå med stort tålamod har burit vredens kärl som var färdiga <i>(själva berett sig)</i> att förstöras?


text:
Tänk om han gjorde det för att uppenbara sin rika härlighet på barmhärtighetens kärl, som han i förväg har berett för härligheten?


text:
<pb/><i>[Fram tills nu har Paulus talat i mer generella termer, nu inkluderar han sig själv och brevets mottagare, troende judar och hedningar i Rom.]</i> <pb/>Till att vara sådana <i>[barmhärtighetens kärl, vers 23]</i> har han kallat oss, inte bara från judarna <i>[Isak och Jakob, se vers 6-13]</i> utan också från hednafolken.


text:
Så säger han genom Hosea: <pb/>De som inte var mitt folk ska jag kalla mitt folk, <pb/><t>och den oälskade ska jag kalla min älskade. <i>[Hos 2:1, 23]</i></t>


text:
<pb/>Det ska ske på den platsen där det sades till dem: ”Ni är inte mitt folk”, <pb/><t>där ska de kallas den levande Gudens barn. <i>[Hos 1:10]</i></t> <pb/><i>[Paulus tillämpar dessa verser från Hosea på hedningarna.]</i>


text:
<pb/>Jesaja ropar om Israel: ”Även om Israels barn vore talrika som havets sand, ska bara en rest bli frälst.


text:
Jesaja har också förutsagt: <pb/>Hade inte Herren Sebaot lämnat kvar några ättlingar åt oss, <pb/><t>då hade vi blivit som Sodom, vi hade liknat Gomorra. <i>[Jes 1:9]</i></t>


text:
<pb/>Vad ska vi då säga? <pb/>Jo, att hedningarna som inte strävade efter rättfärdighet vann rättfärdighet, den rättfärdighet som kommer av tro.


text:
Varför? För att de inte sökte rättfärdigheten genom tro, utan genom gärningar. De snubblade på stötestenen,


text:
så som det står skrivet: <pb/>Se, jag lägger i Sion en stötesten <pb/><t>och en klippa till fall. <i>[Jes 8:14]</i></t> <pb/>Men den som tror <i>(litar, förtröstar)</i> på honom <pb/><t>ska inte stå där med skam <i>(bli besviken)</i>. <i>[Jes 28:16]</i></t>


text:
<pb/>Syskon <i>(bröder och systrar i tron) [i församlingen i Rom som bestod både av hedningar och judekristna]</i>, mitt hjärtas önskan <i>(längtan, vilja)</i> och bön till Gud för dem <i>[mina israeliska landsmän]</i> är att de ska bli frälsta <i>(räddade)</i>.


text:
Jag kan vittna om att de har en iver <i>(hängivenhet)</i> för Gud <i>[genom att följa lagen]</i>, men de saknar den rätta insikten <i>(en personlig erfarenhet)</i>. <i>[Paulus berättar ofta om upplevelser från sitt tidigare liv, innan han fick möta Jesus på väg till Damaskus, se Apg 22:3.]</i>


text:
De känner inte <i>(är okunniga om)</i> rättfärdigheten från Gud, istället försöker de upprätta sin egen rättfärdighet, och därför har de inte underordnat sig rättfärdigheten från Gud.


text:
Målet <i>(slutet på, syftet)</i> med lagen är Kristus <i>[den uppfylls och fullbordas i honom, se Matt 5:17]</i>, och leder till rättfärdighet för var och en som tror.


text:
<pb/><i>[I följande stycke använder Paulus mer gammaltestamentliga referenser än i något annat stycke han skriver. Han vill visa att Skriften är tydlig med Guds frälsningsplan.]</i> <pb/>För Mose skriver ju om den rättfärdighet som kommer från lagen: <pb/>Den människa som håller lagen <i>[med alla dess krav]</i>, <pb/><t>ska leva genom den. <i>[3 Mos 18:5]</i></t>


text:
<pb/>Men den rättfärdighet som kommer från <i>(baseras på)</i> tro säger: <pb/>Fråga inte i ditt hjärta: <pb/>”Vem ska stiga upp till himlen?” <i>[5 Mos 30:12]</i> <pb/><t>- Det vill säga för att ta ned Kristus.</t> <t><i>[Han har redan frivilligt stigit ner till jorden och blivit en människa.]</i></t>


text:
<pb/>”Vem ska stiga ner till avgrunden <i>(det bottenlösa djupet, helvetet)</i>?” <i>[5 Mos 30:13]</i> <pb/><t>- Det vill säga för att hämta upp Kristus från de döda?</t> <t><i>[Han har redan uppstått.]</i></t>


text:
<pb/>Men vad säger lagen då? <pb/>Ordet är nära dig, i din mun och i ditt hjärta. <i>[5 Mos 30:14]</i> <pb/><t>- Det är detta trons ord som vi predikar.</t> <pb/><i>[Det grekiska ordet för ord är ”rhema”, ett specifikt ord levandegjort av den helige Ande.]</i>


text:
<pb/>Du blir räddad <i>(frälst, helad, upprättad, får tillbringa evigheten med Gud)</i> om du med din mun bekänner Jesus som Herre <i>(tänker och agerar på samma sätt som Jesus och låter honom vara Herre i allt)</i> och i ditt hjärta tror <i>(litar, förtröstar på)</i> att Gud har uppväckt honom från de döda.


text:
För med hjärtat tror man och blir rättfärdig <i>(skuldfri, förklarad värdig, får ett rätt förhållande med Gud)</i>, och med munnen bekänner man <i>(talar man öppet om sin tro)</i> vilket leder till befrielse <i>(frälsning från antastande störande fiender, räddning, upprättelse, helande, helgelse)</i>.


text:
<pb/>Skriften säger ju: <pb/>Ingen som tror <i>(litar, förtröstar)</i> på honom <pb/><t>ska komma på skam <i>(bli besviken)</i>. <i>[Jes 28:16]</i></t>


text:
<pb/>Det är ingen skillnad mellan jude och grek, vi har ju alla samma Herre som ständigt <i>(generöst och överflödande)</i> ger av sin rikedom till alla som åkallar <i>(frågar, ropar i bön till)</i> honom.


text:
För var och en som åkallar <i>(frågar efter, ropar på)</i> Herrens namn ska bli räddad <i>(frälst, helad, upprättad, få tillbringa evigheten med Gud)</i>.


text:
<pb/>Hur skulle de kunna åkalla <i>(ropa på)</i> honom <pb/><t>som de inte har trott på?</t> <pb/>Hur skulle de kunna tro på honom <pb/><t>som de inte hört om?</t> <pb/>Hur skulle de kunna höra, <pb/><t>om ingen predikar <i>(öppet berättar, förkunnar)</i>?</t>


text:
<pb/>Hur skulle någon <i>[förväntas kunna]</i> predika, <pb/><t>om de inte är utsända <i>(utrustade, tränade, avskilda och kallade till ett uppdrag)</i>.</t> <pb/>Som det står <i>[Jes 52:7]</i>: <pb/>Precis i rätt tid kommer de <pb/><t>som predikar de glada <i>(goda)</i> nyheterna <i>(hur ljuvliga är inte fotstegen från dem)</i>.</t>


text:
<pb/>Men alla har inte gensvarat på <i>(velat lyssna till och underordnat sig)</i> evangeliet. Jesaja säger ju: <pb/>Herre, vem har trott <i>(haft tro till)</i> vår predikan <i>(det de hört från oss)</i>? <i>[Jes 53:1]</i>


text:
<pb/>Alltså <i>(som slutsats på detta)</i>: Tro <i>(tillit, förtröstan)</i> kommer från predikan <i>(genom att lyssna)</i>, och predikan kommer från Guds talade ord <i>[grekiska ordet ”rhema”, specifika ord levandegjorda av den helige Ande]</i>.


text:
<pb/>Men nu frågar jag: Har de <i>[israeliterna]</i> inte hört? Jo, det har de. <i>[Skriften säger ju i Psalm 19:5]</i>: <pb/>Deras röst <i>[himlarna och stjärnorna]</i> har gått ut över hela jorden, <pb/><t>deras ord till världens ändar.</t>


text:
<pb/>Jag frågar också: Har Israel kanske inte förstått <i>[att evangeliet skulle gå ut i hela världen]</i>? <pb/>Först säger ju Mose <i>[i 5 Mos 32:21]</i>: <pb/>Jag ska väcka er avund mot ett folk som inte är ett folk, <pb/><t>mot ett folk utan förstånd ska jag väcka er vrede.</t>


text:
<pb/>Sedan går Jesaja så långt att han säger <i>[i Jes 65:1]</i>: <pb/>Jag lät mig finnas av dem som inte sökte mig, <pb/><t>jag uppenbarade mig för dem som inte frågade efter mig.</t>


text:
<pb/>Men om Israel säger han <i>[i Jes 65:2]</i>: <pb/>Hela dagen har jag räckt ut mina händer mot ett olydigt och trotsigt folk.


text:
<pb/><i>[Sammanfattningsvis har Paulus visat i kapitel nio - att Gud är allsmäktig och i kapitel tio - att Israel har syndat. Vad innebär det nu att hedningar kommit till tro, har de ersatt judarnas roll som Guds folk?]</i> <pb/>Jag frågar nu: Har då Gud helt och hållet förkastat <i>(förskjutit)</i> sitt folk? <pb/>Absolut inte! <pb/>Jag är själv israelit, av Abrahams ätt och av Benjamins stam. <i>[Paulus var Abrahams ättling, se 2 Kor 11:22. Paulus härstammade från Benjamins stam, se Fil 3:5. Mose refererar till Benjamin som ”Den Herren älskar”, se 5 Mos 33:12. Benjamin var den ende av Jakobs söner som var född i Israel. Jerusalem låg i Benjamins stams landområde och Israels första kung kom från Benjamins släkt.]</i>


text:
<pb/>Gud har inte förkastat sitt folk som han en gång har erkänt som sitt. Vet ni inte vad Skriften säger <i>[i 1 Kung 18:16-19:18]</i> där den talar om Elia, hur han vänder sig till Gud och anklagar Israel. <i>[Efter Elias spektakulära seger över Baalsprofeter på berget Karmel, fick Isebels hot honom att fly till berget Horeb, där Elia klagar över israeliterna och säger:]</i>


text:
<pb/>Herre, de har dödat dina profeter och rivit ner dina altaren. Jag ensam är kvar, och de är ute efter mitt liv. <i>[1 Kung 19:10, 14]</i>


text:
<pb/>Men vad är Guds svar till honom? <pb/>Jag har lämnat kvar åt mig sjutusen man som inte har böjt knä för Baal. <i>[1 Kung 19:18]</i>


text:
<pb/>På samma sätt finns också nu i denna tid <i>(tidsperiod)</i> en rest som Gud har utvalt av nåd.


text:
Men är det av nåd <i>(Guds favör och kraft)</i>, så är det inte av gärningar. Annars vore nåden inte längre nåd.


text:
Vad innebär då detta? Att Israel inte har uppnått vad de strävar efter. De utvalda har nått det, men de andra har blivit förhärdade.


text:
Som det står skrivet: <pb/>Gud har gett dem en likgiltighetens ande, <pb/><t>ögon som inte ser</t> <t>och öron som inte hör,</t> <pb/>ända till denna dag. <i>[5 Mos 29:4, Jes 29:10.]</i>


text:
<pb/>David säger: <pb/>Låt deras bord bli en snara och ett nät, <pb/><t>en fälla och ett straff för dem.</t>


text:
<pb/>Låt deras ögon förmörkas så att de inte ser, <pb/><t>och böj deras rygg för alltid. <i>[Ps 69:23-24]</i></t>


text:
<pb/>Jag frågar nu: De har väl inte snubblat för att de skulle falla <i>(för alltid, utan hopp om att resa sig igen)</i>? <pb/>Absolut inte! <pb/>Men genom deras fall har frälsningen kommit till hedningarna, för att ”väcka deras avund”. <i>[5 Mos 32:21]</i>


text:
Om nu deras fall innebar rikedom för världen och deras fåtalighet rikedom för hedningarna, hur mycket mer ska då inte deras fulla antal bli det?


text:
<i>[Även om judarna och Israel har varit temat sedan kapitel 9, har Paulus ändå riktat sig till troende hedningar. Paulus judiska landsmän omnämns i tredje person, se Rom 9:4-5, 32; 10:1-3, 18; 11:1, 7. Paulus påminner den hednakristna gruppen i Rom att det är dem han riktar sig till.]</i> <pb/>Nu talar jag till er hedningar. Eftersom jag är hedningarnas apostel sätter jag mitt ämbete högt,


text:
För om deras förkastelse innebar världens försoning, vad ska då deras upptagande innebära om inte liv från de döda?


text:
Om förstlingsbrödet är heligt, är hela degen helig <i>[4 Mos 15:17-21]</i>. Och om roten är helig <i>(avskild för tjänst)</i>, är också grenarna heliga. <i>[Eftersom Abraham och patriarkerna var Guds utvalda folk är också deras ättlingar det.]</i>


text:
<pb/>Men om nu några av grenarna har brutits bort, och du som är en vild olivkvist har blivit inympad bland dem och fått del av det äkta olivträdets näringsrika rot,


text:
då ska du inte förhäva dig över grenarna. Om du förhäver dig ska du veta att det inte är du som bär roten utan roten som bär dig.


text:
<pb/>Det stämmer, de bröts bort på grund av otro, men du är kvar genom tron. Var inte högmodig, utan bäva.


text:
Se här Guds godhet och stränghet: stränghet mot dem som föll, Guds godhet mot dig om du blir kvar i hans godhet. Annars blir också du bortskuren.


text:
Men även de andra kommer att ympas in ifall de inte blir kvar i sin otro, för Gud har makt att ympa in dem igen.


text:
För om du blev bortskuren från vildoliven som du av naturen tillhörde och mot naturen inympad i ett äkta olivträd, hur mycket lättare ska då inte de naturliga grenarna ympas in i sitt eget olivträd? <pb/><i>[Varför väljer Paulus att använda ett olivträd för sin bild. Trädet är en symbol på fred. Efter syndafloden när Noa skickar ut duvan kommer den tillbaka med en kvist från just ett olivträd, se 1 Mos 8:11. Runt Medelhavet, och speciellt i Israel, är olivträdet det mest viktiga av alla träd eftersom dess frukt, olivoljan, är källan till mat, ljus, hygienartiklar och helande.]</i>


text:
<pb/>Syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, jag vill att ni ska känna till denna hemlighet så att ni inte har för höga tankar om er själva. En del av Israel har drabbats av förhärdelse <i>[så att de inte tar emot evangeliet]</i>, och så ska det förbli till dess att hedningarna i fullt antal har kommit in.


text:
Det är på det sättet hela Israel ska bli frälst, som det står skrivet <i>[Jes 59:20-21, 27:9]</i>: <pb/>Från Sion ska Frälsaren komma <pb/><t>och ta bort ogudaktighet från Jakob.</t>


text:
<pb/>När det gäller evangeliet är de fiender för er skull, men när det gäller utkorelsen är de älskade för fädernas skull,


text:
Det fanns en tid förut när ni <i>[hedningar]</i> var olydiga mot Gud, men nu har ni fått barmhärtighet genom deras <i>[israeliternas]</i> olydnad.


text:
Så har nu också de varit olydiga, för att sedan få barmhärtighet genom den barmhärtighet som ni har fått.


text:
Gud har gjort alla till fångar under olydnaden för att sedan förbarma sig över alla <i>[både judar och hedningar]</i>.


text:
<pb/><i>[Paulus kunde ha gått direkt vidare från det teologiska avsnittet till den mer praktiska delen som börjar i nästa kapitel. Ändå stannar han upp i lovprisning inför det stora i att Gud förbarmar sig över oss olydiga människor. Kanske blev det på nytt levande för Paulus själv när han skrev brevet hur stor Guds nåd är!</i> <pb/><i>På samma sätt som en bergsbestigare når toppen av berget, har Paulus nu nått toppen av sitt brev. Han stannar till och blickar ut över djupen och de oändliga vyerna i Guds vishet och kan inte annat än brista ut i lovprisning.]</i> <pb/>O vilket djup av rikedom <i>(överflöd)</i> <pb/><t>och vishet och kunskap hos Gud!</t> <pb/>Hur outgrundliga <i>(omöjliga att teoretiskt förstå)</i> är inte hans domar <i>(beslut)</i> <pb/><t>och hur outrannsakliga <i>(omöjliga att spåra)</i> är hans vägar <i>(metoder)</i>.</t>


text:
<pb/>Vem har helt och fullt förstått Herrens sinne <i>(tankar)</i>? <pb/>Vem har varit hans rådgivare? <i>[Jes 40:13]</i>


text:
<pb/>Vem har skänkt honom något <pb/><t>som han måste återgälda <i>(är han skyldig någon något)</i>? <i>[Job 41:11]</i></t>


text:
<pb/>Från honom <pb/><t>och genom honom</t> <t>och till honom</t> <t>är ju allting. <i>[Allt har sitt ursprung och kommer från honom. Allt lever och har sitt centrum i honom. Allt har sitt slut i honom.]</i></t> <pb/>Honom tillhör äran i evighet, <pb/><t>amen <i>(låt det ske så)</i>.</t>


text:
<pb/><i>[Dessa två verser är nyckelverser för följande kapitel. De är grunden för att kunna leva ett fungerande kristet liv.]</i> <pb/>Därför <i>[på grund av Guds nåd, se 11:30-32]</i> uppmuntrar jag <i>(står jag vid er sida och ber, förmanar)</i> er mina syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, på grund av Guds barmhärtighet <i>(godhet)</i>, att bära fram era kroppar som ett levande, heligt offer som behagar Gud. Det är er andliga <i>(äkta, genuina, enda logiska)</i> gudstjänst.


text:
<pb/>Anpassa er inte <i>(låt inte ert sinne, tankar, och karaktär formas)</i> <pb/><t>efter den här tidsålderns anda <i>(generation, världens sätt)</i>.</t> <pb/>Låt er istället bli helt förvandlade <i>(inta en ny form)</i> <pb/><t>genom förnyelsen av era tankar,</t> <pb/>så att ni kan avgöra <i>(undersöka och sedan pröva)</i> vad som är Guds vilja: <pb/><t>det som är gott,</t> <t>behagar honom</t> <t>och är fullkomligt <i>(vad som är hans fullständiga vilja)</i>.</t> <pb/><i>[Här används grekiskans starkaste ord för en förvandling, metamorpho. Det används t.ex. när en larv förpuppas och blir en fjäril, lika stor förändring genomgår våra tankar när de förnyas!]</i>


text:
<pb/>För genom den nåd som jag har fått, säger jag till var och en av er att inte ha högre tankar om dig själv och din betydelse <i>[och den gåva du fått]</i> än sig bör. Bedöm istället din förmåga på rätt sätt, utifrån det mått av tro som Gud har gett till var och en.


text:
För på samma sätt som vi har många olika delar i en kropp och delarna inte har samma funktion <i>(uppgift)</i>,


text:
så utgör vi, fast många, en enda kropp i Kristus, och individuellt är vi delar som hör ihop med varandra. <i>[Vi är beroende av varandra.]</i>


text:
<pb/><i>[Paulus beskriver nu sju andliga gåvor. Nya Testamentet har fyra ställen som talar om andliga gåvor, se 1 Kor 12:8-11; 12:28-31; Ef 4:11; 1 Pet 4:10-11.]</i> <pb/>Vi har nådegåvor som är olika och är tänkta att användas allt efter den nåd vi har fått. <pb/>Om det är <e>profetisk gåva</e>, <pb/><t>så ska den användas i den omfattning du har tro <i>(i proportion med din tro)</i>. <i>[Kan även översättas ”enligt tron”, dvs. den som talar inspirerat av Gud ska tala i linje med Guds ord.]</i></t>


text:
<pb/>Om det är <e>tjänandets gåva</e> <i>(praktisk tjänst, grekiska ordet ”diakonia”)</i>, <pb/><t>så ska den användas för att tjäna.</t> <pb/>Om det är <e>undervisningens gåva</e>, <pb/><t>ska den användas för att lära ut.</t>


text:
<pb/>Om det är <e>gåvan att uppmuntra</e> <i>(trösta, hjälpa, kommer till någons sida, förmana)</i>, <pb/><t>ska den användas för att uppmuntra.</t> <pb/>Om det är <e>gåvan att frikostigt dela med sig</e> <i>(fylla andras behov, ge gåvor)</i>, <pb/><t>ska det ske uppriktigt <i>(okomplicerat, ärligt, utan baktankar)</i>.</t> <pb/>Om det är <e>ledarens gåva</e> <i>(förmågan att leda en grupp)</i>, <pb/><t>ska det ske med engagemang <i>(entusiasm, noggrannhet)</i>.</t> <pb/>Om det är <e>barmhärtighetens gåva</e> <i>(visa medlidande, sympati)</i>, <pb/><t>ska det göras med glädje.</t>


text:
<pb/><i>[Följande stycke handlar om att älska människor trots deras förföljelse och hat. Frestelsen att överge kärlekens väg kom både utifrån och inifrån. Det romerska samhället hade blivit alltmer fientligt mot de troende. Omkring 67 e.Kr., tio år efter Paulus brev till Rom, skulle han själv dödas för sin tro i Rom av Nero som var ökänd för sina förföljelser mot de kristna. Han var vid makten när romarbrevet skrevs, och även om hans värsta grymheter inte skedde förrän i slutet av hans regeringstid, ökade trycket mot de kristna från samhället mer och mer. Judarna hade redan fått lida när de blivit förvisade från staden under den tidigare kejsaren Claudius, se Apg 18:2.</i> <pb/><i>Paulus ord kan också rikta sig till interna stridigheter inom kyrkan. Det fanns spänningar mellan judiska och icke-judiska grupperingar i den tidiga kyrkan. Med tanke på att Paulus tar upp både den civila situationen i kapitel 13 och interna församlingsfrågor i kapitel 14-15, är det troligt att dessa ord om kärlek i det här avsnittet gäller både i och utanför församlingen.]</i> <pb/>Er osjälviska kärlek <i>(som är utgivande och ovillkorlig)</i> <pb/><t>ska alltid vara uppriktig <i>(fri från falskhet)</i>.</t> <pb/>Avsky ständigt det onda. <pb/>Håll ständigt fast <i>(limma er fast)</i> vid det goda. <pb/><i>[För att kärleken inte ska urvattnas till att bara bli en sentimental känsla måste den vara uppriktig, hata det onda och troget hålla fast vid det som är gott.]</i>


text:
<pb/>Visa ständigt varandra tillgivenhet <pb/><t>och broderlig kärlek <i>[som medlemmar i en och samma familj]</i>,</t> <pb/>överträffa ständigt varandra i ömsesidig aktning.


text:
<pb/>Gläd er i hoppet. <pb/>Var uthålliga i lidandet <i>[förföljelsen]</i>. <pb/>Var uthålliga i bönen.


text:
<pb/>Hjälp Guds heliga med vad de behöver <i>[materiellt och praktiskt]</i>, <pb/><t>var ivriga att visa gästfrihet.</t>


text:
<pb/><i>[Följande uppmaningar handlar om hur man ska bemöta andra människor i olika situationer.]</i> <pb/>Välsigna dem som förföljer er, <pb/><t>välsigna dem och förbanna dem inte.</t>


text:
<pb/>Lev i harmoni med varandra <i>(tänk dig in i andras situation)</i>. <pb/><i>[Nu kommer fyra områden som på grekiskan separeras med ”inte” och som är sättet på vilket äkta endräkt uppnås.]</i> <pb/>Tänk inte högfärdigt <i>(låt inte tankarna vandra iväg om din egen överlägsenhet)</i>, utan var delaktiga i det <i>[personer, uppdrag, sammanhang]</i> som är smått <i>(har låg status i världens ögon)</i>. <pb/><i>[Bli aldrig så stor så att du inte kan umgås med enkla människor eller engagera dig i oansenliga uppgifter och tjäna i små sammanhang.]</i> <pb/>Var inte visa i era egna ögon <i>(ha inte för stora tankar om er själva)</i>.


text:
<pb/>Ta inte rätten i egna händer <i>(hämnas inte)</i>, mina älskade vänner, lämna istället utrymme <i>(vägen öppen)</i> för straffdomen <i>[Guds vrede mot synden]</i>. För det står <i>[5 Mos 32:35]</i>: <pb/>”Hämnden är min, jag ska straffa <i>(ge en rättvis dom)</i>, säger Herren.” <pb/><i>[Befriad från hämndbegär kan man istället vara god mot sin fiende.]</i>


text:
<pb/>Men om din fiende är hungrig, <pb/><t>ge honom att äta,</t> <pb/>om han är törstig, <pb/><t>ge honom att dricka.</t> <pb/>Då samlar du glödande kol på hans huvud. <pb/><i>[Vad menas med att ”samla glödande kol på någons huvud”? Är det att skapa en brännande smärta på din fiendes huvud? Utifrån sammanhanget måste det vara något positivt och gott eftersom nästa vers talar om att besegra det onda med det goda. Paulus var väl förankrad i Gamla Testamentet och citerar här Ords 25:21-22 där detta ordspråk ingår i ett stycke med flera ordspråk där något fysiskt beskriver något emotionellt. Att ta av sig sina ytterkläder en kall dag illustrerar hur okänsligt det är att sjunga glada sånger till någon som har sorg, se Ords 25:20. Nordanvinden jämförs med skvaller i Ords 25:23. På samma sätt talar de glödande kolen om det känslomässiga obehag din fiende känner när hans samvete väcks till liv när du behandlar honom väl. De goda gärningarna bränner i hans samvete över den orätt han gjort dig och leder förhoppningsvis till att han ångrar sig och återupprättas.]</i>


text:
<pb/>Varje människa ska underordna sig den överhet <i>(högre auktoriteter)</i> hon har över sig. Det finns ingen auktoritet <i>[i himlen eller på jorden]</i> som inte är av Gud <i>[som inte har fått hans tillåtelse att komma till makten]</i>, och den som finns är tillsatt av Gud. <pb/><i>[Många judar tolkade budet mot en utländsk kung i 5 Mos 17:15 som en ursäkt för att inte lyda den romerska staten och betala skatt. Jesus besvarar tydligt frågan om det var rätt att betala skatt eller inte genom att säga ”Ge Ceasar det som tillhör Ceasar, och Gud det som tillhör Gud”, se Matt 22:17-21. Efter floden gav Gud människan auktoritet att döma i rättsliga frågor och straffa förbrytare, se 1 Mos 9:5-6. När Pilatus säger till Jesus att han har makt att frisläppa eller korsfästa svarar Jesus honom att han inte skulle ha någon makt om den inte var given från ovan, se Joh 19:10-11. Gud använde t.ex. den persiske kungen Kyros för att utföra Guds vilja, se Jes 44:28.</i> <pb/><i>Det är värt att notera att Paulus uppmanar de troende att underordna sig en så pass korrupt regim som den romerska. Detta innebär inte att Paulus blundar för den orättfärdighet som finns omkring honom utan man måste se detta i ljuset av vad som skulle hända om det inte fanns någon centralmakt och inga civilrättsliga lagar alls. Då skulle anarki råda och den svage skulle bli fullständigt rättslös.]</i>


text:
<pb/>Den som motsätter sig överheten går därför emot Guds ordning, och de som gör så drar domen över sig själva.


text:
De styrande är ju inget hot mot dem som gör det goda <i>(det som är rätt)</i>, utan mot dem som gör det onda. Vill du slippa vara rädd för överheten? Gör då det goda, så får du beröm av den. <pb/><i>[I det längsta ska en kristen följa samhällets förordningar, men i de fall där de går emot Guds bud är det viktigare att lyda Gud än människor, se Apg 4:19; 5:29. När Daniel och hans vänner blir påtvingade nya hedniska namn i Babylon, se Dan 1:7, skulle man kunna tro att de skulle klaga över detta, men det gör de inte. Däremot frågar de hovmarskalken Aspenas om tillåtelse att inte behöva äta kött, som i Babylon var offrat till avgudar. Anledningen är att det finns ett bud mot att äta ”kött offrat till avgudar” i Guds lag, se 3 Mos 17:1-9. Däremot finns inget bud för att inte ha ett hedniskt namn! Däremot ska noteras att Daniel och hans vänner alltid använde deras hebreiska namn när de talade med varandra.]</i>


text:
<pb/>Överheten är en Guds tjänare till ditt bästa. Men gör du det onda ska du vara rädd, för överheten bär inte svärdet utan orsak. <i>[Svärdet är en bild på att samhället kan behöva använda våld för att upprätta lag och ordning.]</i> Den är en Guds tjänare, en hämnare som <i>[när den används rätt och inte missbrukas]</i> straffar den som gör det onda.


text:
<pb/>Det är också därför ni betalar skatt, för de styrande är Guds tjänare och ständigt verksamma för just den uppgiften. <pb/><i>[En kristen bör underordna sig statsmakten när den inte påbjuder sådant som är direkt emot Guds ord.]</i>


text:
Betala tillbaka alla det ni är skyldiga dem <i>(fullgör era skyldigheter mot dem)</i>: Skatt till den som ska ha skatt, tull till den som ska ha tull, respekt till den som ska ha respekt, ära <i>(heder)</i> till den som ska ha ära. <pb/><i>[Vid den här tiden hade kejsare Nero höjt skatterna och folk var allmänt missnöjda. Paulus är mån om att de troende inte ska dras med i missnöjesyttringarna och han betonar just vikten av att betala skatt.]</i>


text:
<pb/>Stå inte i skuld till någon, utom i osjälvisk kärlek till varandra. För den som älskar sin nästa har uppfyllt lagen.


text:
Buden: <pb/>Du ska inte begå äktenskapsbrott <i>(vara otrogen din make/maka)</i>. <pb/>Du ska inte dräpa <i>(mörda)</i>. <pb/>Du ska inte stjäla. <pb/>Du ska inte ha begär <i>[till något som tillhör någon annan]</i>. <pb/><i>[2 Mos 20:13-15, 17; 5 Mos 5:17-21. Paulus räknar upp fyra bud från den andra stentavlan som har att göra med relationer med andra människor. Istället för att börja med ”dråp” skiftas ordningen så att ”äktenskapsbrott” blir det första budet i uppräkningen.]</i> <pb/>Och alla andra <i>[totalt 613]</i> bud kan sammanfattas i detta bud: <pb/>”Du ska osjälviskt älska <i>(utgivande och villkorslöst)</i> din nästa som dig själv.” <i>[3 Mos 19:18]</i>


text:
<pb/>Kärleken <i>(den osjälviska, utgivande, villkorslösa kärleken)</i> gör inget ont mot sin nästa <i>(skadar ingen)</i>. Därför uppfyller kärleken lagens alla krav.


text:
<pb/>Gör detta <i>[älska din nästa som dig själv, se vers 8-10]</i>, eftersom ni mycket väl vet vilken slags tid det är <i>(vilken allvarlig tid det är när avgörande beslut måste tas)</i>. <i>[Efter pingstdagen började vår tidsålder, som kallas nådens eller församlingens tidsålder. När Jesus kommer tillbaka börjar nästa tidsålder, tusenårsriket.]</i> <pb/><t>Nu är det hög tid för er att vakna upp ur er sömn <i>(komma till insikt om verkligheten)</i>, för frälsningen <i>(den slutgiltiga räddningen)</i> är närmare oss nu än när vi först kom till tro.</t>


text:
<t>Det har varit natt länge och dagen är nästan här. Låt oss därför en gång för alla klä av oss <i>(och skjuta bort)</i> mörkrets gärningar och ta på oss ljusets vapenrustning.</t>


text:
<t>Låt oss leva <i>(vandra, uppföra oss)</i> på ett värdigt <i>(anständigt, passande)</i> sätt som hör dagen till <i>(som tål att granskas i ljuset)</i>,</t> <pb/>inte i festande <i>(dryckesslag, upplopp)</i> <pb/><t>och fylleri <i>(drogmissbruk)</i>,</t> <pb/>inte i sexuell lössläppthet <i>(grekiska ordet för rum/säng, syftar på ett liv med många lösa sexuella relationer)</i> <pb/><t>och sensualitet <i>(lösaktighet, egen njutningslystnad utan några moraliska gränser)</i>,</t> <pb/>inte i strid <i>(grupperingar, gräl)</i> <pb/><t>och avund <i>(viljan att få vad någon annan har, med den sjuka önskan att också den andre ska förlora det den har)</i>.</t> <pb/><i>[Uppräkningen har tre kategorier av synder. Varje kategori beskrivs med två ord. Det första ordet visar på det synliga resultatet, medan den andra ordet visar på drivkraften bakom. De fyra första orden är i plural, de två sista i singular.]</i>


text:
<pb/>Ikläd er istället Herren Jesus Kristus, sluta tänka på <i>(planera för)</i> köttet så att dess onda begär uppväcks <i>(mata inte den syndfulla naturen)</i>.


text:
<pb/><i>[Paulus börjar med att rikta sig till de ”starka” som har det största ansvaret när det finns åsiktsskillnader.]</i> <pb/>Den som är svag i tron ska ni välkomna <i>[in i gemenskapen]</i> utan att kritisera <i>(tvista över, fördöma)</i> hans åsikter <i>(göra honom villrådig med diskussioner)</i>.


text:
<pb/>Den ene har tro till att äta allt <i>[kött, även det som är offrat till avgudar utan samvetsbetänkligheter]</i>, den andre är svag och äter bara grönsaker. <pb/><i>[I Rom, precis som i alla andra större städer i Romarriket, var köttet som såldes på marknaden offrat till avgudar. Judarna kom från det gamla förbundet och såg en parallell hos Daniel och hans tre vänner som avstod från sådant kött och istället bara åt grönsaker, se Dan 1:8-21. Det var otvivelaktigt så att andra hebreiska ungdomar i Babylon åt kött. Daniel och hans vänners beslut illustrerar vad Paulus säger här att vi måste följa vårt samvete.]</i>


text:
<pb/>Den som äter <pb/><t>ska inte förakta <i>(se ner på)</i> den som inte äter.</t> <pb/>Den som inte äter <pb/><t>ska inte fördöma <i>(döma, fälla en dom över)</i> den som äter för Gud har ju tagit emot honom.</t>


text:
<t>Vem är du som dömer en annans tjänare <i>[husslav]</i>? Det är inför sin egen Herre han står eller faller. Men han kommer att stå, för Herren har makt att hålla honom upprätt.</t>


text:
<pb/>Den ene sätter en dag högre än en annan, den andre håller alla dagar lika högt. <pb/><i>[Messiastroende judar firade de speciella högtidsdagar som Gamla Testamentet talar om, och då särskilt sabbatsdagen. För rättrogna judar var också måndagar och torsdagar fastedagar. För de hednakristna kunde frågan gälla hur de skulle förhålla sig till hedniska högtidsdagar.]</i> <pb/>Var och en ska vara fullt övertygad i sitt sinne.


text:
Den som firar en viss dag gör det för Herren, och den som äter gör det för Herren. Han tackar ju Gud. Den som låter bli att äta gör det för Herren, och även han tackar Gud.


text:
Lever vi, så lever vi för Herren. Dör vi, så dör vi för Herren. Vare sig vi lever eller dör tillhör vi alltså Herren.


text:
<pb/>Varför fördömer <i>(kritiserar)</i> då du din broder <i>[som äter kött]</i>? <pb/>Varför föraktar då du din broder <i>[som inte äter kött]</i>? <pb/>Vi ska alla stå inför Guds domstol.


text:
För det står skrivet <i>[Jes 45:23]</i>: <pb/>Så sant jag lever, säger Herren, <pb/><t>ska alla knän böjas för mig,</t> <pb/>och alla tungor <pb/><t>ska bekänna <i>(erkänna, ära, prisa)</i> Gud.</t>


text:
<pb/>Låt oss därför inte längre döma <i>(kritisera, skylla på)</i> varandra. Besluta er i stället för att aldrig bli en stötesten <i>(bli ett hinder i vägen)</i> för din broder, eller vara orsak till hans fall <i>(agera så att han tar illa vid sig, blir sårad, upplever era handlingar som en skandal)</i>.


text:
Jag vet och är i Herren Jesus helt övertygad <i>(förvissad)</i> om att ingenting i sig självt är ceremoniellt orent <i>[ingen mat är oren]</i>, men för den som betraktar något som orent, för honom är det orent.


text:
<pb/>Om din broder eller syster blir bedrövad <i>(sårad, om du skadar deras tro)</i> av den mat du äter, så lever <i>(vandrar)</i> du inte längre i kärleken <i>(som är osjälvisk och utgivande)</i>. Låt inte <i>[något så trivialt som]</i> din mat orsaka att den som Kristus dog för <i>[betalade ett oerhört hög pris för]</i> går under <i>(förgås)</i>.


text:
Låt därför inte det goda ni fått <i>[evangeliet, friheten som de ”starka” i tron har]</i> bli smädat. <i>[Ge inget tillfälle för någon att kritisera er.]</i>


text:
<pb/>Guds rike är inte mat och dryck, utan rättfärdighet <i>(att leva rätt inför Gud)</i> och frid och glädje i den helige Ande.


text:
<pb/>Låt oss därför sträva efter det som tjänar friden <i>(harmonin, gemenskapen)</i> och det som bygger upp <i>(hjälper)</i> varandra.


text:
Riv inte ner Guds verk på grund av mat. Allt är visserligen rent, men maten blir till skada för den människa som har betänkligheter när hon äter.


text:
Det är bättre att avstå från att äta kött eller dricka vin eller göra något annat som din broder tar anstöt <i>(blir sårad)</i> av.


text:
<pb/>Den tro som du har <i>[i fråga om ren och oren mat, speciella helgdagar, osv.]</i> ska du behålla för dig själv inför Gud. <i>[Tron är personlig, men inte privat!]</i> Lycklig <i>(salig)</i> är den som <i>[stark i sin tro och]</i> kan följa sin övertygelse utan att döma sig själv.


text:
Men den som har betänkligheter och ändå äter är dömd, eftersom det inte sker av tro. Allt som inte sker av tro är synd. <pb/><i>[Samvetet är inte det avgörande för vad som är rätt och fel. ”Det finns en väg som verkar rätt, men som leder till döden”, se Ords 14:12. Ett rent samvete gör inte att det som är fel blir rätt. Däremot kan den som gör något som är tillåtet, utifrån den kristna friheten, men som ändå tvivlar och tror att det är fel, begår en synd.]</i>


text:
<pb/>Vi som är starka <i>[i våra övertygelser och är fast förankrade i tron]</i> är skyldiga att bära de svagas svagheter och inte tjäna oss själva.


text:
Kristus tjänade ju inte sig själv, utan som det står skrivet: Dina smädares smädelser föll över mig.


text:
Allt som på förhand har skrivits ner <i>[i Bibeln]</i> står där för att undervisa oss <i>(ge oss instruktioner, doktriner, lärosatser)</i>. Detta för att vi genom tålamod <i>(uthållighet)</i> och genom den uppmuntran som Skrifterna ger ska kunna hålla fast vid vårt hopp <i>(de ger en förväntan och en framtidstro)</i>.


text:
<pb/>Nu ska Gud, källan till allt tålamod och all uppmuntran, ge er samma attityd <i>(tankesätt)</i> som Kristus hade.


text:
Det resulterar i att ni enade <i>(i ett ackord, med samma sinne)</i> och med en mun kan ära <i>(prisa, upphöja)</i> vår Herre Jesu Kristi Gud och Fader.


text:
<pb/>Välkomna därför ständigt varandra in i era hjärtan, på samma sätt som Kristus har tagit emot oss, till Guds ära. <i>[Paulus ger samma uppmaning som han öppnade detta avsnitt med i Rom 14:1 och knyter ihop undervisningen.]</i>


text:
Vad jag vill säga är att Kristus har blivit de omskurnas tjänare för att visa Guds trofasthet och bekräfta löftena till fäderna,


text:
och att hedningarna har fått prisa Gud för hans barmhärtighet. <pb/><i>[I följande fyra citat visar Paulus att Guds syfte alltid varit att välsigna hedningarna genom Israel. De kommer från de tre huvuddelarna i Gamla Testamentet: lagen, profeterna och Psaltaren. De uttalas av tre stora judiska ledare: Mose, Jesaja och David.]</i> <pb/>Som det står skrivet: <pb/>Därför vill jag tacka dig bland hednafolken <pb/><t>och lovsjunga ditt namn. <i>[Ps 18:49]</i></t>


text:
<pb/>Det står också: <pb/>Jubla, ni hednafolk, <pb/><t>tillsammans med hans folk. <i>[5 Mos 32:43]</i></t>


text:
<pb/>Och på ett annat ställe: <pb/>Lova Herren, <pb/><t>alla hednafolk,</t> <pb/>prisa honom, <pb/><t>alla folk. <i>[Ps 117:1]</i></t>


text:
<pb/>Och vidare säger Jesaja: <pb/>Jishajs rot <i>[Messias]</i>, <pb/><t>han som står upp för att regera över folken,</t> <pb/>på honom <pb/><t>ska hednafolken hoppas. <i>[Jes 11:10]</i></t> <pb/><i>[Det finns en tydlig linje i dessa fyra citat som visar att hedningarna alltid funnits med i Guds plan att bli välsignade genom israeliterna, se 1 Mos 12:2. I den första prisar David Gud bland hedningar; i den andra uppmanar Mose hedningarna att glädja sig tillsammans med judarna; i den tredje uppmanar psalmisten hedningarna att prisa Herren; och i den fjärde profeterar Jesaja att hedningarna ska leva under Messias och ha sitt hopp i honom.]</i>


text:
<pb/>Må nu hoppets Gud fylla er med all glädje och frid i tron, så att ni överflödar i hoppet genom den helige Andes kraft.


text:
<pb/>Mina syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, för min del är jag helt övertygad om att ni själva är fyllda av godhet och uppfyllda av all kunskap och att ni också kan uppmuntra <i>(förmana)</i> varandra.


text:
Ändå har jag delvis skrivit ganska djärvt till er, för att påminna er i kraft av den nåd som jag fått från Gud.


text:
Jag är Kristi Jesu tjänare bland hedningarna, i helig prästtjänst för Guds evangelium, så att hedningarna blir ett offer som Gud med glädje tar emot, helgat genom den helige Ande.


text:
Jag vågar inte tala om annat än det som Kristus har gjort genom mig för att föra hedningarna till lydnad, genom ord och gärning,


text:
genom kraften i tecken och under, genom Andens kraft. Så har jag från Jerusalem och runt omkring <i>[i Syrien vidare västerut över mindre Asien]</i> ända till Illyrien <i>[romersk provins på västra Balkan, området motsvarar ungefär dagens Albanien och forna Jugoslavien]</i> överallt predikat Kristi evangelium.


text:
Jag har satt en ära i att förkunna evangeliet där Kristi namn ännu inte är känt, så att jag inte bygger på en grund som någon annan har lagt. <i>[Anledningen till besöket i Rom är inte att bygga något nytt, det är egentligen bara en mellanlandning för att gå vidare västerut till Spanien, se vers 24 och 28.]</i>


text:
Det står ju skrivet: <pb/>De som inte har fått budskapet om honom ska se, <pb/><t>och de som inte har hört ska förstå. <i>[Jes 52:15]</i></t>


text:
<pb/>Det är därför <i>[eftersom det varit så många platser som aldrig hört evangeliet]</i> som jag många gånger har varit förhindrad att komma till er <i>[som redan känner Kristus]</i>.


text:
Men nu har jag inte längre någon uppgift i de här regionerna <i>[i mindre Asien]</i>, och jag har längtat i många år efter att besöka er


text:
när jag reser till Spanien. Jag hoppas få träffa er på genomresan och bli utrustad för resan dit, efter att först en tid ha haft glädjen att vara tillsammans med er.


text:
Makedonien <i>[i norra Grekland]</i> och Achaia <i>[i södra Grekland]</i> har nämligen bestämt sig för att göra en insamling till de fattiga bland de heliga i Jerusalem.


text:
Så har de bestämt, och de står också i skuld till dem. För om hedningarna har fått del i deras andliga goda, så är de också skyldiga att betjäna dem med sitt materiella goda.


text:
När jag har slutfört detta och på ett säkert sätt överlämnat den gåvan till dem, ska jag resa till Spanien och besöka er på vägen.


text:
Jag uppmanar er, syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, för vår Herre Jesu Kristi skull och för den kärlek som Anden ger, att kämpa tillsammans med mig genom att be till Gud för mig.


text:
Be att jag blir räddad från dem i Judéen som inte tror <i>(är olydiga)</i> och att hjälpen jag har med mig till Jerusalem blir väl mottagen av de heliga <i>[de troende där]</i>.


text:
Då ska jag med glädje komma till er, om Gud vill, och vila ut <i>(få ny styrka och kraft)</i> tillsammans med er.


text:
Låt fridens Gud <i>[som ger av sin frid på alla områden]</i> vare med er alla. <pb/>Amen <i>(det är sant och trovärdigt, låt det ske så)</i>!


text:
<pb/>Nu vill jag introducera <i>(lägga ett gott ord för)</i> vår syster Febe <i>[som betyder ”lysande, strålande”]</i>, som är en församlingstjänare <i>(diakon)</i> i Kenkrea <i>[här i östra hamnen i Korint]</i>.


text:
Tag emot henne i Herren på ett sätt som är värdigt de heliga <i>(Guds folk)</i>. Hjälp <i>(stå bakom, bistå)</i> henne i hennes uppgift <i>(uppdrag)</i>, för hon har själv varit en hjälp för många och även för mig. <pb/><i>[Det är mycket troligt att det var Febe som tog med sig Paulus brev från Korint till Rom. Det grekiska ordet ”hjälp” beskriver någon som går före, som beskyddar, en inflytelserik person som ger av sitt överflöd.]</i>


text:
<pb/><i>[I följande lista med personliga hälsningar omnämns 26 personer vid namn, plus två till utan namn, Rufus mor och Nereus syster. Totalt alltså 28 personer, det största antalet i något av Paulus brev. Anmärkningsvärt är att nio av dem är kvinnor, vilket visar på hur högt Paulus värdesätter kvinnans tjänst i församlingen.</i> <pb/><i>Dessa hälsningar ger en inblick i den tidiga kyrkan. I den romerska församlingen fanns några som varit kristna längre än Paulus, se vers 7. Man möttes i husförsamlingar. En nämns i vers 5, men troligt är att brevet syftar på fyra till, se 10-11 och 14-15. Många var slavar, medan andra kom från de övre samhällsskikten, som de från Aristobulus och Narcissus familj, se vers 10 och 11. Ett annat exempel kan vara Pomponia, hustru till den general som ledde det romerska anfallet mot Britannia 43 e.Kr. Enligt den romerska historikern Tacitus ställdes hon inför rätta omkring 57 e.Kr., ungefär samtidigt som romarbrevet skrevs. Anklagelserna gällde att hon hade anammat en ”utländsk vidskepelse”, troligen kristendomen, men hon frikändes.</i> <pb/><i>När brevet skrivs har det gått omkring 25 år sedan pingstdagen och många troende bodde i rikets huvudstad Rom. Flera av dessa personer hade Paulus säkert träffat i Jerusalem eller under sina resor.]</i> <pb/>Hälsa <e>Prisca</e> och <i>[hennes man]</i> <e>Aquila</e>, <pb/><t>mina medarbetare i Kristus Jesus.</t>


text:
<pb/>De riskerade sina egna liv för mig. <i>[Det kan syfta på upploppen i Efesos som beskrivs, se Apg 19:23-41.]</i> Inte bara jag, utan alla icke-judiska <i>(hedniska)</i> församlingar tackar dem.


text:
<pb/>Hälsa också församlingen <i>[som träffas]</i> i deras hus. <pb/><i>[Det gifta paret Aquila och Priscilla nämns alltid tillsammans. Fyra av sex gånger nämns frun, Priscilla, först. I Apostlagärningarna kallas hon Priscilla, medan Paulus alltid använder hennes formella namn Prisca. Paulus träffade Aquila och Priscilla när han kom till Korint under sin andra missionsresa och arbetade tillsammans med dem som tältmakare, se Apg 18:2-3. Paret hade tvingats fly från Rom eftersom kejsaren Claudius hade fördrivit alla judar därifrån omkring 49 e.Kr. De följde med Paulus när han lämnade Korint, men stannade kvar i Efesos, se Apg 18:19. Där fick de undervisa Apollos, se Apg 18:26. De fanns också kvar där under Paulus tredje resa, eftersom de sänder med hälsningar till de kristna i Korint i brevet som Paulus skriver från Efesos, se 1 Kor 16:19. Kort efter det måste de ha återvänt till Rom.]</i> <pb/>Hälsa min älskade broder <e>Epenetus</e>, <pb/><t>som var den första som kom till Kristus <i>(förstlingsfrukten)</i></t> <t>i den romerska provinsen Asien <i>[där Efesos var huvudstad]</i>.</t>


text:
<pb/>Hälsa <e>Maria</e> <i>[grekiska formen av det arameiska namnet Mariam, från hebreiska Mirjam]</i>, <pb/><t>som har arbetat så hårt för er.</t>


text:
<pb/>Hälsa <e>Andronikus</e> och <i>[hans hustru]</i> <e>Junia</e>, <pb/><t>mina släktingar <i>(judiska landsmän)</i> och medfångar.</t> <pb/><i>[Andronikus är ett grekisk-judiskt mansnamn som betyder ”segrare bland män”. Junia är ett kvinnligt latinskt namn som betyder ”den yngre”. Det är troligt att Andronikus och Junia var ett gift par som verkade tillsammans på samma sätt som Priscilla och Aquila, se vers 3. Eventuellt var de syskon, men eftersom Paulus anger den typen av relation i vers 15, men inte här, är det mindre troligt.</i> <pb/><i>De var Paulus släktingar eller landsmän. Det grekiska ordet ”syngenis” beskriver ofta nära släktskap, se Joh 18:26, men kan också användas mer generellt om att de tillhör samma folkslag. Paulus använder det i den betydelsen om sina judiska landsmän tidigare i brevet, se Rom 9:3. Ordet används även i vers 11 och 21. Att tre av 28 personer som han hälsar till i Rom skulle vara hans släktingar är inte orimligt.</i> <pb/><i>Paulus var ofta fängslad, se 2 Kor 11:23. Andronikus och Junia hade också fått lida för evangeliet och varit fängslade tillsammans med Paulus. Ordet medfånge används även i Kol 4:10 om Aristarchus som också omnämns i upploppen i Efesos, se Apg 19:29. Kanske var det just i Efesos Andronikus och Junia också var fängslade tillsammans med Paulus.]</i> <pb/>De har ett gott anseende <i>(är högt aktade och välkända)</i> bland apostlarna, <pb/><t>och de tillhörde även Kristus före mig.</t> <pb/><i>[Andronikus och Junia måste hört till de första kristna i Jerusalem eller i Judéen där de troligen också lärt känna Paulus efter hans omvändelse. Denna vers går att översätta på två sätt. Antingen var de framstående medlemmar bland apostlarna, eller så var de inte själva apostlar utan välkända och högaktade av apostlarna. Oavsett tolkning gör Paulus ett hedersamt erkännande av Andronikus och Junias tjänst. Apostlarna kan dels syfta på de tolv lärjungarna, men används också i en vidare bemärkelse, se Apg 14:14; 2 Kor 8:23; Heb 3:1; Ef 4:11. Junia skulle alltså kunna vara en kvinnlig apostel!</i> <pb/><i>Vissa manuskript har den manliga formen Junias istället för Junia. Dock återfinns inte denna maskulina form i några andra grekiska skrifter, den korrekta formen skulle i så fall varit Junius. Det kvinnliga namnet Junia är den vanliga välkända formen som återfunnits i inskriptioner och andra texter. Alla kyrkofäder refererade till Junia som en kvinna, och så var det ända fram till medeltiden.</i> <pb/><i>Det ska noteras att Bibeln aldrig förbjuder kvinnliga apostlar. Det faktum att Bibeln talar om kvinnliga profeter, och att profet- och aposteltjänsten ofta nämns tillsammans, se Luk 11:49; Ef 2:20, talar för att Junia var en kvinnlig apostel. Några exempel på profetissor i Gamla Testamentet är Miriam, Debora, Hulda, Noadja och i Nya Testamentet nämns Hanna och Filippus fyra döttrar.]</i>


text:
<pb/>Hälsa <e>Amplatus</e> <i>[ett vanligt manligt slavnamn i Rom]</i>, <pb/><t>min älskade broder i Herren.</t>


text:
<pb/>Hälsa <e>Urbanus</e> <i>[ett vanligt manligt slavnamn i Rom]</i>, <pb/><t>vår medarbetare i Kristus,</t> <pb/>och <e>Stachys</e>, <pb/><t>min älskade <i>[broder]</i>.</t>


text:
<pb/>Hälsa <e>Apelles</e>, <pb/><t>prövad i Kristus.</t> <pb/>Hälsa dem som tillhör <e>Aristobulus</e> familj. <pb/><i>[Aristobulus kan ha varit barnbarn till Herodes den store och vän med kejsar Claudius. Hans bror var Agrippa I som b.la. dödade Jakob, se Apg 12:2. Det är inte känt om Aristobulus hade blivit en kristen, eller om han levde när brevet skrevs. Hans familj var dock kristna och får en speciell hälsning av Paulus.]</i>


text:
<pb/>Hälsa min släkting <i>(judiska landsman)</i> <e>Herodion</e>. <pb/>Hälsa dem i <e>Narcissus</e> familj, <pb/><t>som tillhör Herren.</t> <pb/><i>[Syftar troligen på den kände Tiberius Claudius Narcissus. Han var en friköpt slav som blev en välbärgad man som hade stort inflytande under kejsar Claudius styre. Han avrättades 54 e.Kr. när Nero kom till makten, och var alltså död när romarbrevet skrevs. Hans familj var dock kristna och får en speciell hälsning av Paulus.]</i>


text:
<pb/>Hälsa <i>[systrarna]</i> <e>Tryfaina</e> <i>(Tryfena)</i> och <e>Tryfosa</e>, <pb/><t>som arbetar i Herren.</t> <pb/>Hälsa den älskade <e>Persis</e> <i>[hennes namn betyder ”en persisk kvinna”]</i>, <pb/><t>som har arbetat mycket i Herren.</t>


text:
<pb/>Hälsa <e>Rufus</e> <i>[kanske son till Simon från Kyrene, som bar Jesu kors till Golgata, se Mark 15:21]</i>, <pb/><t>utvald i Herren,</t> <pb/>och <e>hans mor</e> <pb/><t>som är en mor också för mig.</t>


text:
<pb/>Hälsa <e>Asynkritus</e>, <pb/><t><e>Flegon</e>,</t> <t><e>Hermes</e> <i>[ett vanligt manligt slavnamn i Rom]</i>,</t> <t><e>Patrobas</e>,</t> <t><e>Hermas</e></t> <t>och syskonen <i>(bröderna och systrarna i tron)</i> hos dem.</t>


text:
<pb/>Hälsa <e>Filologus</e> <i>[ett vanligt manligt slavnamn i Rom]</i> <pb/><t>och <e>Julia</e> <i>[ett vanligt kvinnligt slavnamn i Rom]</i>,</t> <pb/><e>Nereus</e> <pb/><t>och <e>hans syster</e>,</t> <pb/><e>Olympas</e> <pb/><t>och alla heliga hos dem.</t>


text:
<pb/>Hälsa varandra med en helig kyss. <pb/><i>[Sättet att hälsa varandra skiljer sig åt mellan olika tider, samhällen och kulturer. Kindkyssen var och är en vanlig hälsningsform i medelhavsområdet. Motsvarande uppmaning i vår i vår kultur skulle kunna vara: ”När ni nu läst brevet, krama om varandra och var rädda om varandra!”]</i> <pb/>Alla Kristi församlingar hälsar er. <pb/><i>[Dessa hälsningar kom troligen från Paulus resesällskap som var på väg tillsammans med honom till Jerusalem som representerade flera församlingar i Makedonien, Achaia och mindre Asien, se Apg 20:4. De skickar också med sina hälsningar.]</i>


text:
<pb/>Jag uppmanar er, syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, att vara på er vakt mot dem som skapar splittring och väcker anstöt <i>(blir stötestenar)</i> mot den lära som ni har fått undervisning i. <pb/><i>[Av de sju saker som Herren hatar är splittring bland syskon det mest allvarliga, se Ords 6:16, 19. Jesus varnade också för falska profeter, se Matt 7:15.]</i> <pb/>Håll er borta från dem,


text:
för sådana människor tjänar inte vår Herre Kristus utan är slavar under sina egna begär <i>(sin egen buk)</i>, och med fina ord och vackert tal bedrar de godtrogna människor. <i>[Paulus instruerade den unge Titus att efter två varningar inte ha med sådan människor att göra, se Tit 3:10.]</i>


text:
Er lojalitet <i>(lydnad)</i> är ju känd av alla. Därför gläder jag mig över er, men jag vill att ni ska vara kloka när det gäller det goda och oskyldiga när det gäller det onda.


text:
Fridens Gud ska låta Satan bli krossad under era fötter snabbt <i>[som en romersk soldat marscherade med korta stampande steg]</i>. Vår Herre Jesu Kristi, nåd vare med er. <pb/><i>[Paulus beskriver ofta den andliga kampen med bilder från den romerska armén. Det grekiska ordet för ”snart” beskriver hur romerska soldater marscherade med korta snabba steg. När deras spikbeklädda läderskor med metallbeslag stampade mot de stenbelagda romerska gatorna skapades ett omisskännligt ringande ljud som hördes lång väg. På samma sätt som vi idag väjer för ett utryckningsfordon med påslagna sirener betydde det här ljudet: gå undan, romerska soldater på väg. En romersk soldat stannade inte för något eller någon, det skulle vara en förödmjukelse för hela armén. Om ett barn eller en äldre person inte hann undan fortsatte man rakt fram, och krossade personen under sina fötter.</i> <pb/><i>Bilden som Paulus målar upp är att om djävulen är så dum att han kommer i vägen för en grupp kristna, krossas han under deras fötter. I Romarbrevet som behandlar så många viktiga doktriner nämns djävulen bara en gång i förbifarten och det är i den här versen. Hans plats är det lilla utrymmet som finns mellan fotsulan och marken under den kristne!</i> <pb/><i>Guds titel här är inte ”Härskarornas Gud” utan ”Fridens Gud”. Det är inte volymen i bönen, utan djupet i gudsrelationen som avgör om vi segrar över ondskan. Förutsättningen ges i versen innan - lydnad och helgelse. En troende som har kommit in i Guds frid, som marscherar framåt i Guds takt, som varken gör för mycket eller för lite utan vandrar i förutberedda gärningar - den kristne kan leva ett segerrikt liv!]</i>


text:
<pb/>Min medarbetare Timoteus hälsar er. <pb/>Det gör också mina släktingar <i>(judiska landsmän)</i> <pb/><t>Lucius,</t> <t>Jason</t> <t>och Sosipater.</t>


text:
<pb/>Gaius, <pb/><t>som är min och hela församlingens värd <i>[i Korint]</i>, hälsar er. <i>[Paulus döpte Gaius i Korint, se 1 Kor 1:14.]</i></t> <pb/>Erastus, stadens kassör, <pb/><t>hälsar er,</t> <t>likaså brodern Quartus.</t>


text:
<pb/><i>[De tre sista verserna i Romarbrevet är en enda mening i grekiskan.]</i> <pb/>Nu till honom <pb/><t>som har makt att styrka er</t> <t>genom mitt evangelium och förkunnelsen om Jesus Kristus.</t> <pb/>Han har avslöjat den hemlighet <pb/><t>som i oändliga tider varit dold,</t>


text:
<pb/>men som nu har uppenbarats och gjorts känd <pb/><t>genom profetiska Skrifter på den evige Gudens befallning</t> <t>för att föra alla folk till trons lydnad.</t>


text:
<pb/>Han är den ende vise Guden, <pb/><t>och hans är äran</t> <t>genom Jesus Kristus i evighet.</t> <pb/>Amen.


text:
<pb/>Från Paulus <i>[vars namn betyder liten]</i>, genom Guds vilja en apostel <i>(sändebud, ambassadör)</i> för Jesus Kristus, <pb/><t>och vår broder Sosthenes.</t> <pb/><i>[Namnet Sosthenes betyder ”befriare för sitt folk”. Han finns tillsammans med Paulus i Efesos när brevet skrevs och måste varit känd i församlingen i Korint. Kanske var han Paulus sekreterare som skrev ner det Paulus dikterade, fram till sista hälsningsfrasen som Paulus skrev själv, se 1 Kor 16:21. Han kan vara synagogföreståndaren med samma namn, som misshandlades inför landshövdingen Gallio när Paulus var i Korint första gången, se Apg 18:17.]</i>


text:
<pb/>Till Guds församling som samlas i Korint. <pb/><i>[Det enda som separerar kyrkorna i Nya Testamentet är geografisk placering. Församlingen på en ort, även om de träffades i olika hem, benämns alltid som en enhet.]</i> <pb/>Ni som helgats <i>(renats, blivit avskilda och separerade från ogudaktighet och insatta i helig tjänst)</i> <pb/><t>i Kristus Jesus <i>(genom att vara förenade med honom)</i>.</t> <pb/>Till er som är kallade att vara heliga <i>[Guds folk]</i> <pb/><t>tillsammans med alla dem som på varje plats åkallar <i>(ärar)</i> vår Herre Jesu Kristi namn</t> <t>- han som är deras Herre och vår.</t> <pb/><i>[Versen avslutas ordagrant ”deras och vår”, och kan antingen syfta på plats eller Herre. Oavsett vilket så är tanken att korintierna inte är ensamma i tron på Jesus. Genom alla tider har människor försökt lägga beslag på namnet Jesus, se vers 12-13. Redan från början är Paulus tydlig med att Kristus inte är delad.]</i>


text:
<pb/>Nåd <i>(gudomlig välsignelse, favör)</i> till er, <pb/><t>och frid <i>(harmoni, enhet, framgång)</i></t> <pb/>från Gud, vår Fader <pb/><t>och Herren Jesus Kristus.</t> <pb/><i>[Den vanliga judiska hälsningen var ”frid till er”, hebreiska ”shalom”. Grekernas motsvarighet var ”var hälsad”, grekiska ”charis”. Genom att kombinera dessa båda fraser identifierar sig Paulus både med greker och judar.]</i>


text:
<pb/><i>[Paulus börjar med tacksägelse för korintierna. Den första versen och den sista, vers 9, bildar en ram som sammanfattar Paulus hela resonemang - Gud är den som håller samman dåtid, nutid och framtid. Paulus är diplomatisk, han kan inte tacka för deras ”tro”, se Rom 1:8, eller deras ”gemensamma engagemang i evangeliet”, se Fil 1:5, eller deras ”tro och kärlek”, se Kol 1:4, eller deras ”tro, kärlek och hopp”, se 1 Tess 1:3. Istället tackar han för Guds nåd och oförtjänta favör över dem!]</i> <pb/>Jag tackar alltid min Gud för er skull, <pb/><t>för Guds nåd <i>(kraft, oförtjänta favör)</i></t> <t>som var given till er i Kristus Jesus.</t>


text:
<pb/>I allt är ni rikligt utrustade <i>(fyllda, rika)</i> i honom, <pb/><t>i allt tal och i all kunskap <i>(insikt)</i>,</t>


text:
<pb/>så att ni inte saknar <i>(lider nöd när det gäller)</i> någon <i>[andlig]</i> gåva <i>(fri nådegåva)</i>. <pb/><t><i>[Dessa andliga gåvor beskrivs närmare i kapitel 12 och 14.]</i></t> <pb/>Medan ni väntar på att Jesus Kristus ska uppenbaras <i>[komma tillbaka en andra gång]</i>,


text:
<pb/>ska han stärka <i>(befästa, styrka)</i> er fram till slutet, <pb/><t>så att vi är utan skuld på vår Herre Jesu Kristi dag.</t>


text:
<pb/>Gud är trofast <i>(pålitlig, trovärdig, sann till sina löften och går att lita på)</i>, <pb/><t>genom honom var ni kallade</t> <t>till gemenskap med hans Son, Jesus Kristus, vår Herre.</t>


text:
<pb/>Jag uppmanar er syskon <i>(vädjar i kärlek till er mina bröder och systrar)</i> i vår Herre Jesu Kristi namn att vara fullständigt eniga i allt ni säger. Låt det inte finnas några splittringar bland er, låt er istället helas från dessa grupperingar <i>(som när ett revat nät lagas)</i> så att ni åter står enade i samma sinne <i>(tankesätt) [lära, doktriner]</i> och har samma mål <i>(beslut, är helt överens om den praktiska tillämpningen av tron)</i>. <pb/><i>[Fram till och med denna vers har Paulus refererat till ”Kristus” tio gånger, en gång i varje mening! Det blir uppenbart och tydligt att Paulus pekar på att Jesus är det centrala i den kristna enheten. Istället för att använda sin auktoritet som apostel vädjar Paulus i kärlek som en broder till sina syskon i Korint att vara eniga.]</i>


text:
<pb/>Jag har hört <i>[tråkiga nyheter]</i> från några av Kloes hushåll <i>(folk)</i> som säger att det är stridigheter <i>(grupperingar, ordstrider)</i> bland er, mina syskon. <pb/><i>[Vi vet inte så mycket om Kloe, men hon måste ha varit en inflytelserik kristen kvinna som Paulus hade förtroende för och känd i församlingen i Korint eftersom hon nämns vid namn. Hon kan ha bott där eller i Efesos där Paulus befinner sig när han skriver detta brev, se 1 Kor 16:8. Några av hennes familj eller anställda, kanske affärsmän, har kommit de 40 milen över Egeiska havet och berättat för Paulus om situationen i församlingen i Korint. Det är inte fel att prata om problem i församlingen när motivet inte är att sprida rykten utan för att lösa problemen. Att Kloe namnges visar på en viktig princip om öppenhet. Om vi inte är villiga att stå för vår åsikt och bli citerade ska vi inte föra vidare uppgifter i en konflikt.]</i>


text:
<pb/>Vad jag menar är att ni var och en på sitt håll säger: <pb/>”Jag tillhör <i>(följer, håller mig till)</i> Paulus” <i>[som startade församlingen, se Apg 18:1-11]</i>, eller <pb/>”Jag tillhör Apollos” <i>[en gruppering influerad av grekisk alexandrinsk filosofi, se Apg 18:24]</i>, eller <pb/>”Jag tillhör Kefas <i>[Petrus judiska namn]</i>” <i>[kanske en judaistisk gruppering, se Gal 2:11-14]</i>, eller <pb/>”Jag tillhör Kristus”. <i>[Denna fras antyder att ”de andra tillhör inte Kristus” och kan varit en religiös klick som ansåg sig själva vara ”sanna troende”, förmer än andra och de enda verkligt troende.]</i> <pb/><i>[Utifrån Paulus kommentar i 1 Kor 4:6 är det möjligt att han inte nämner de verkliga grupperingarna som Kloe berättat om. Istället tar han sig själv Paulus, Apollos och Petrus som exempel. Paulus hade inte hört de olika parternas berättelse och i en redan infekterad situation skulle det lätt bli ännu värre om Paulus tog ställning för en viss sida.]</i>


text:
<pb/>Är Kristus delad <i>(uppdelad i olika delar)</i>? <i>[Nej!]</i> <pb/>Var Paulus korsfäst för er skull? <i>[Nej!]</i> <pb/>Blev ni döpta i Paulus namn? <i>[Nej!]</i>


text:
Ja, jag döpte också Stefanas och hans hushåll, någon mer kommer jag inte ihåg att jag döpt. <pb/><i>[I kapitel 13 finns den välkända kärlekens lov. Värd minst lika stor uppmärksamhet är följande hyllning till korset. Korsets lov består av tre huvuddelar. Den första och sista delen handlar om hur världens vishet kan inte beskriva korset, se vers 1:17-20 och 1:26-2:2. Den centrala delen beskriver kraften och Guds vishet i korset, se vers 1:21-25. Förkunnelsen om Kristi kors återfinns i början, mitten och slutet, och ramar in och förstärker temat om korset, se vers 1:17, 1:23, 2:2.]</i>


text:
<pb/>För Kristus har inte sänt mig <i>[som huvudsakliga kallelse]</i> för att döpa, <pb/><t>utan för att förkunna evangeliet <i>(det glada budskapet)</i>.</t> <pb/>Inte med mänsklig visdom i ord <i>(god retorik, vältalighet)</i>, <pb/><t>om det vore så skulle <e>Kristi kors</e> vara utan verkan <i>(utan värde, uttömd på innehåll)</i>.</t> <pb/><i>[Även om Paulus primära uppgift och kallelse inte var att döpa så finns dopet med som ett viktigt steg i tron. Hade det inte varit så skulle Paulus inte ens döpt de tre personer han nämner. Troligen överlät han uppgiften att döpa till de lokala församlingarna, på samma sätt som Jesus överlät den uppgiften till sina lärjungar, se Joh 4:2. Dopet är en viktig del i frälsningen, men inte liktydigt med frälsningen, se även Matt 28:19; Apg 2:41; 8:36. Det är sorgligt att det uppstått splittringar på grund av olika dopsyn, när Paulus just tar upp denna fråga här i ett sammanhang som handlar om enhet och är tydlig med att det är evangeliet som frälser inte dopet.</i> <pb/><i>Denna vers fungerar också som en övergång till en sektion som handlar om mänsklig vishet i förhållande till korset. Korintierna, som var greker, älskade mänsklig filosofi och deras filosofer var nationalhjältar. Det fanns säkert grupperingar inom församlingen som försökte intellektualisera evangeliet.]</i>


text:
<pb/>För talet om korset är en dårskap <i>(absurt)</i> <pb/><t>för dem som går förlorade <i>[just nu är på väg mot evig död]</i>,</t> <pb/>men för oss som blir frälsta <i>[på väg mot evigt liv]</i> <pb/><t>är det en Guds kraft.</t> <pb/><i>[Det är talet om korset som är en dårskap, inte att de kristna ska bete sig dåraktigt! Vi ska istället i respekt och vänlighet berätta om tron, se 1 Pet 3:15-16.]</i>


text:
<pb/>Det står ju skrivet <i>[i profeten Jesaja]</i>: <pb/>”Jag ska förgöra de visas vishet <i>(visa att filosofernas mänskliga tänkande är till ingen nytta)</i>, <pb/><t>och de intelligentas intelligens ska jag utplåna <i>(visa att den inte leder någonstans)</i>.”</t> <pb/><i>[Citat från Jes 29:14. Som Paulus ofta gör till församlingar med både judar och hedningar använder han ett exempel från Israel. Jesajas ord fördömde att de följde mänskliga råd och ingick förbund med Egypten för att försvara sig mot Assyrien, se 2 Kung 18:17-19:37.]</i>


text:
<pb/>Var är de <i>[grekiska]</i> visa <i>(filosoferna, tänkarna)</i>? <pb/>Var är de <i>[judiska]</i> skriftlärda <i>(lagexperterna)</i>? <pb/>Var är den här världens debattörer? <pb/><i>[De finns inte, för Gud har utplånat dem, se vers 19.]</i> <pb/>Har inte Gud visat vilken dårskap <pb/><t>den här världens visdom är? <i>[Jes 55:8-9]</i></t>


text:
<pb/>Den här världen med all sin visdom <i>(filosofiskt tänkande)</i> <pb/><t>har misslyckats att känna igen Gud i hans vishet.</t> <pb/>Därför valde Gud att rädda <i>(frälsa, upprätta, bevara, hela, försörja, befria)</i> dem som tror, <pb/><t>genom ”dårskapen” som predikas <i>[att man blir frälst genom att ”bara” tro]</i>.</t>


text:
<pb/>Judarna begär tecken <i>(mirakler)</i> <pb/><t>och grekerna söker efter visdom <i>(en filosofisk mänsklig kunskap)</i>,</t>


text:
<pb/>men vi predikar en <e>korsfäst Kristus</e>, <pb/><i>[Detta är kiasmens centrum - Kristus korsfäst. Ordet kors finns också med i vers 1:17 och 2:2 som ramar in detta stycke.]</i> <pb/>en stötesten <i>(skandal, något genant)</i> för judarna <pb/><t>och en dårskap <i>(filosofiskt helt fel, absurt)</i> för hedningarna.</t>


text:
<pb/>Men för de som är kallade, vare sig jude eller grek, <pb/><t>är Kristus Guds kraft och Guds visdom.</t>


text:
<pb/>Guds ”dårskap” <i>[att han frälser syndiga människor]</i> <pb/><t>är visare än mänsklig vishet,</t> <pb/>och Guds ”svaghet” <i>[hans osjälviskt utgivande kärlek]</i> <pb/><t>är starkare än mänsklig styrka.</t>


text:
<pb/><i>[Paulus går nu vidare från evangeliet där talet om korset är en dårskap, och riktar sig till människorna som Gud kallar. Stycket har samma tema som vers 17-20, och har fått samma rubrik för att tydliggöra det kiastiska mönstret.]</i> <pb/>Syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, <pb/><t>det är bara att se tillbaka på när ni själva blev kallade.</t> <pb/>I världslig mening <i>(efter köttet)</i> var <pb/><t>inte många av er visa,</t> <t>inte många var inflytelserika <i>(mäktiga)</i>,</t> <t>inte många från förnäm släkt.</t> <pb/><i>[Guds kallelse är inte är baserad på mänsklig vishet och yttre omständigheter.]</i>


text:
<pb/>Men det som är dåraktigt för världen <pb/><t>valde <i>(medvetet utvalde)</i> Gud för att de <i>[som tror sig vara]</i> visa skulle komma på skam,</t> <pb/>och det världen anser vara svagt <pb/><t>utvalde Gud för att de <i>[som tror sig vara]</i> mäktiga skulle komma på skam.</t>


text:
<pb/>Gud utvalde det som världen ser ner på <i>[de utan förnäm släkt, status]</i> <pb/><t>och det som var föraktat <i>(utan värde)</i>,</t> <t>även det som ingenting var,</t> <t>för att göra till intet <i>(förbigå)</i> det som är någonting <i>[som världen anser viktigt]</i>.</t>


text:
<pb/>Detta för att ingen människa <i>(inget kött)</i> skulle kunna berömma sig <i>(skryta)</i> inför Gud.


text:
<pb/>På grund av <i>(men genom, från)</i> honom är ni i <i>(lever ni förenade med)</i> Kristus Jesus, som har blivit vår vishet från Gud. Han har blivit vår <i>[visheten i Kristus blir synlig genom vår]</i>: <pb/><t>rättfärdighet <i>[har gjort att vi utan skuld kan möta en helig Gud]</i>,</t> <t>helgelse <i>(har renat och avskilt oss för tjänst)</i> och</t> <t>återbetalning <i>(befrielse) [betalat priset för att köpa oss fria från evig dom för synd]</i>.</t>


text:
<pb/>Därför, som det står skrivet <i>[i profeten Jeremia]</i>: <pb/>”Den som vill berömma sig, <pb/><t>måste berömma sig i Herren.”</t> <pb/><i>[Paulus summerar Jer 9:23-24, som varnar för att skryta om sin egen visdom och förmåga. All beröm måste ske i ljuset av vad Gud har gjort. Samma citat ges också i 2 Kor 10:17.]</i>


text:
<pb/><i>[Paulus tar också sig själv som ett exempel på hur Guds vishet är högre än mänsklig vishet.]</i> <pb/>För min del, när jag kom till er syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, <pb/><t>var mitt budskap som jag förkunnade om Gud inte dominerat av fantastiskt tal <i>(retorik)</i> eller visdom.</t>


text:
<pb/>För jag bestämde mig för att inte känna till något <i>[medvetet visa min kunskap]</i> bland er <pb/><t>förutom Jesus Kristus, och honom som <e>korsfäst</e>.</t>


text:
<pb/>För egen del, när jag mötte er uppträdde jag i svaghet och fruktan <i>(jag var nervös och tyckte inte om att tala inför människor)</i> och


text:
varken mitt tal <i>(framförande)</i> eller mitt budskap <i>(min predikan)</i> byggde på övertalning <i>(förförande argument)</i> av ”visdom”, utan i överbevisning <i>(en manifestation)</i> i Ande och i kraft.


text:
<pb/>Nu finns det <i>[en högre]</i> vishet som vi har för vana att tala om när vi är bland vuxna <i>(fullvuxna, de som är andligt mogna)</i>, men det är inte den här tidsålderns <i>(generationens, världens)</i> eller världsledarnas <i>(furstarnas, kungarnas)</i> visdom, som är i en process att avsättas <i>(dömda att gå under)</i>.


text:
<pb/>Nej, i stället, talar <i>(förmedlar)</i> vi Guds vishet, <pb/><t>dold i ett mysterium <i>(en gåta) [dold för mänsklig vishet]</i>,</t> <pb/>som Gud före tidens början <pb/><t>planerade till vår ära,</t>


text:
<pb/>som ingen av den här tidsålderns härskare <pb/><t>har känt <i>(haft en personlig upplevelse av)</i> den,</t> <pb/>för om de hade gjort det <pb/><t>skulle de aldrig korsfäst ärans <i>(härlighetens)</i> Herre.</t>


text:
<pb/>Utan som Skriften säger: <pb/>”Det inget öga har sett, <pb/><t>det inget öra hört,</t> <t>vad inget hjärta drömt om <i>(vad någon kunnat tänka)</i>,</t> <pb/>allt det har Gud berett <i>(utjämnat vägen, betalt för)</i> <pb/><t>åt dem som ständigt älskar honom.”</t> <pb/><i>[Paulus citerar fritt från Jes 64:4 och 65:17.]</i>


text:
<pb/>Gud har uppenbarat detta för oss genom sin Ande. <pb/>Anden <i>[den helige Ande]</i> utforskar <i>(undersöker ständigt, studerar noggrant gång på gång)</i> allting, ja även Guds djuphet <i>(djupa insikt)</i>.


text:
För vilken annan människa känner till <i>(förstår)</i> vad som finns i <i>(passerar en människas tankar)</i>, utom anden inom honom? På samma sätt vet ingen Guds tankar, utom Guds Ande.


text:
<pb/>Men vi har inte tagit emot världens ande, utan Guds Ande, så att vi kan veta <i>(förstå, uppskatta)</i> gåvorna <i>(av fri favör och de välsignelser)</i> som Gud har gett oss.


text:
<pb/>Vi sätter ord till dessa sanningar, <pb/><t>men inte med ord som mänsklig visdom lär ut <i>(dikterar)</i>,</t> <t>utan som Anden lär ut,</t> <pb/>genom att kombinera <i>(sammanställa)</i> andliga sanningar med andliga ord <i>[till den som har den helige Ande]</i>.


text:
<pb/>En oandlig människa <i>[som inte har blivit berörd av Gud]</i> tar inte emot det som kommer från Guds Ande. Det är dårskap för henne, och hon kan inte förstå det eftersom det måste bedömas på ett andligt sätt.


text:
<pb/>Den andliga människan däremot kan bedöma allt <i>(undersöka, avgöra vad som är rätt)</i>, men själv kan hon inte bedömas <i>(bli dömd)</i> av någon <i>[oandlig människa]</i>. <i>[Den andliga människan kan bara bli dömd av Gud, se 1 Kor 4:3-5, inte av oandliga människor eller världsliga kristna, se 1 Kor 3:1-3.]</i>


text:
<pb/>För vem har lärt känna Herrens sinne <i>(planer, tankar)</i>? <pb/><t>Vem kan undervisa honom?</t> <pb/><i>[Jes 40:13, se även Rom 11:34.]</i> <pb/>Men vi har Kristi sinne.


text:
<pb/><i>[Paulus ser tillbaka till när han omkring tre år tidigare var med och fick leda korintierna till tro på Jesus.]</i> <pb/>Syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, själv kunde jag inte tala till er som till andliga människor, utan bara som till oandliga människor <i>(starkt påverkade av sin köttsliga mänskliga natur)</i>, som spädbarn i Kristus.


text:
Jag gav er mjölk <i>[som en mor skulle föda ett litet barn]</i>, eftersom ni inte var mogna <i>(stora nog)</i> att ta till er fast föda <i>[djupare andliga sanningar]</i>. Men ni är <i>[tre år senare]</i> fortfarande inte redo!


text:
<pb/>Orsaken är att ni fortfarande är köttsliga <i>[och låter er styras av känslor och omständigheter]</i>. För så länge det finns avund <i>[den bakomliggande inre orsaken]</i> och strid <i>[som är frukten av avundsjukan]</i> bland er, är ni då inte köttsliga och lever som alla andra <i>[utan andens liv]</i>?


text:
Om en säger: ”Jag håller mig till Paulus” och en annan: ”Jag håller mig till Apollos”, är ni då inte som folk i allmänhet? <pb/><i>[Avund och själviskhet leder till oordning och alla möjliga onda handlingar, se Jak 3:16. En av köttets gärningar är stridigheter, se Gal 5:20.]</i>


text:
<pb/><i>[Korintierna visade sin omognad genom att de upphöjde mänskliga ledare till skyarna. Paulus bemöter detta genom att visa på att sant kristet ledarskap är ett tjänande ledarskap.]</i> <pb/>Vad är Apollos? <pb/>Vad är Paulus? <pb/>Vi är bara tjänare som har fört er till tro <i>[inte ledare för olika grupperingar]</i>. Herren har gett oss olika uppgifter.


text:
<pb/><i>[Församlingen kan liknas med en planta:]</i> <pb/>Jag planterade, Apollos vattnade, men Gud stod för växten.


text:
Den som planterar och den som vattnar är likvärdiga <i>(är lika viktiga)</i>, och var och en ska få sin lön efter sitt arbete.


text:
<pb/><i>[Församlingen kan liknas med en byggnad:]</i> <pb/>Genom den nåd <i>(den speciella gåvan just för min uppgift)</i> som Gud gav mig, lade jag grunden som en skicklig arkitekt <i>(erfaren byggmästare)</i>, och en annan bygger nu vidare på den. <i>[Apollos och andra lärare byggde vidare på den grund som Paulus hade lagt i Korint.]</i> Låt var och en vara noga med hur han bygger på den,


text:
<pb/><i>[Det finns bara en grund - Jesus Kristus, men det finns olika sätt att bygga vidare på den kunskapen. Här riktar han en varning främst till pastorer och lärare att vara vaksamma över vad det är man undervisar.]</i> <pb/>Om någon nu bygger på grunden med <i>[bestående material som]</i> guld, silver och dyrbara <i>(ädla)</i> stenar, <i>[eller temporära som]</i> trä, hö och strå,


text:
så ska var och ens arbete synliggöras <i>(öppet visa sig vad det är gjort av)</i>. För den dagen kommer att visa det, eftersom den uppenbaras i eld, och elden ska pröva kvalitén <i>(testa vad som är äkta och har verkligt värde)</i> hos det som varje människa har gjort. <i>[Det är inte mängden arbete utan kvalitén som bedöms.]</i>


text:
men om det brinner upp, så lider han förlust <i>[förlorar han sin belöning]</i>, själv ska han bli räddad, men som genom eld <i>[som en som undflyr en eldsvåda men det han byggt förstörs]</i>.


text:
<pb/><i>[Ni är inte vilken byggnad som helst.]</i> Vet ni inte <i>(förstår ni inte)</i> att ni <i>[hela församlingen i Korint]</i> är Guds tempel <i>[den inre allra heligaste delen, där Guds närvaro bor]</i> och att Guds Ande bor i er?


text:
Om någon fördärvar <i>(förgör, skadar)</i> Guds tempel <i>[med falska läror]</i> ska Gud fördärva honom. Guds tempel är heligt, och det templet är ni. <pb/><i>[Paulus understryker att de troende tillsammans utgör Guds tempel. Petrus använder samma bild där varje person individuellt är ”levande stenar” i ett andligt husbygge, se 1 Pet 2:5. Lite senare använder Paulus samma bild med templet igen för den enskilde troende, se 1 Kor 6:19. Gud ser allvarligt på ledare som inte bygger upp utan fördärvar hans församling.]</i>


text:
<pb/>Bedra inte er själva <i>[var på er vakt så ni inte bedras av den här världens visdom]</i>. Om någon av er tycker sig vara vis i den här världen, måste han först bli en dåre för att bli vis.


text:
Den här världens visdom är nämligen dårskap inför Gud. Det står skrivet: <pb/>Han fångar de visa i deras slughet <i>[Job 5:13]</i>


text:
<pb/>och vidare: <pb/>Herren känner de <i>[mänskligt]</i> visas tankar, <pb/><t>han vet att de är tomma. <i>[Ps 94:11]</i></t>


text:
<pb/>Därför ska ingen skryta över människor, för <i>[det är faktiskt som era filosofier säger]</i> ”allt är ert”:


text:
<pb/>Paulus, Apollos och Kefas <i>[Petrus]</i>, <pb/><t>världen <i>(universum)</i>,</t> <t>liv och död,</t> <t>nutid och framtid,</t> <pb/>allt är ert. <pb/><i>[Paulus använder en väl avvägd ironi genom att låna uttrycket ”allt tillhör er” från de samtida populärfilosofierna. Stoiker och kyniker hävdade nämligen att även om de inte ägde någonting, tillhörde hela världen dem, eftersom de var vän med gudarna som ägde världen. Paulus avslöjar korintiernas brist på egentlig vishet för att om hela världen tillhörde dem fanns det ingen anledning att tala om att de tillhörde olika lärare.]</i>


text:
<pb/>Låt människor se på oss <i>[jag Paulus, Apollos och andra ledare, se 1 Kor 3:5, 22; 4:6]</i> som Kristi tjänare, som förvaltare av Guds hemligheter <i>(bärare av hans dolda planer och syften)</i>.


text:
Det som krävs av en förvaltare här <i>[på detta område]</i> är att han är pålitlig <i>(den egenskap man letar efter hos de som ska ha auktoritet och ansvar är trohet)</i>. <i>[Korintierna verkade bara värdesätta vältalighet och mänsklig filosofisk kunskap.]</i>


text:
<pb/><i>[En tjänare och förvaltare, i detta fall en Guds tjänare, kommer ständigt att bedömas och kritiseras. Paulus pekar nu på hur kritik kan komma från tre håll. Andra människor, sig själv och Gud.]</i> <pb/>För mig <i>[personligen]</i> spelar det ingen roll om ni eller en mänsklig domstol ställer mig inför rätta <i>[på denna punkt hur jag har förvaltat det uppdrag jag fått av Gud]</i>. Jag <i>[sätter mig inte på Guds plats och]</i> dömer inte ens mig själv.


text:
Jag har inget dåligt samvete, men det betyder inte att jag är frikänd. Den som dömer <i>(undersöker)</i> mig är Herren.


text:
Döm därför inte i förtid <i>(hastigt)</i>, innan Herren kommer <i>[tillbaka]</i>, för då ska han föra fram i ljuset det som nu är i mörker och uppenbara hjärtans motiv, sedan får var och en sin ära <i>(sitt beröm)</i> från Gud. <pb/><i>[Det Paulus varnar för är att förhastat döma människor, vilket lätt leder till hämndaktioner. Det är bara Gud som känner hjärtan och kan ge en fullständigt rättvis dom, se Rom 14:10. Däremot, som vi ser i redan nästa kapitel, måste vi bedöma vad som är gott och ont, se 1 Kor 5:11-13; Matt 7:1-5. Paulus uppmanar att vi ska bedöma och rannsaka oss själva, se 1 Kor 11:28, 31. Se även Matt 18:15-17.]</i>


text:
<pb/>Nu syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, har jag tagit mig och Apollos som exempel för er skull <i>[men principen gäller alla lärare]</i>, för att ni ska lära er vad uttrycket ”inte utöver det som är skrivet” betyder. Detta för att ni inte ska skryta över någon på annans bekostnad. <pb/><i>[Paulus och Apollos har nämns två gånger tidigare, se 1 Kor 1:12; 3:5. Uttalandet här, att Paulus har tagit dessa namn som exempel, gäller helt säkert 3:5, men troligen även också 1:2. Paulus och Apollos verkade inte ha haft några inbördes konflikter, se 1 Kor 3:4-6.]</i>


text:
<pb/>Vem ger dig en särställning <i>(vad gör dig så speciell)</i>? <pb/><t><i>[Vem är du att välja olika ledare och grupperingar, se 1 Kor 1:12.]</i></t> <pb/>Vad har du som du inte har fått? <pb/>Och om du har fått det, <pb/><t>varför skryter du då som om du inte hade fått det?</t>


text:
<pb/><i>[Hela argumentet i vers 8-13 är uppbyggt på kontraster. Korintierna verkade ha en överbetoning i framtiden där den kommande tiden redan var här - en s.k. överrealiserad eskatologi. De kan också ha tagit till sig en samtida stoisk livsfilosofi där en vis människa var befriad från vardagens bekymmer. En av dessa filosofer, Epiktetos, sade: ”När någon ser på mig, vem känner då inte att hon ser sin kung eller mästare?”]</i> <pb/>Ni är redan mätta, <pb/><t>ni är redan rika,</t> <pb/>ni har blivit kungar <pb/><t>och det utan oss.</t> <pb/>Jag skulle önska att ni verkligen hade blivit kungar, <pb/><t>så att vi kunde regera tillsammans med er!</t>


text:
<pb/>Det verkar som om Gud har ställt oss apostlar sist, <pb/><t>som dödsdömda.</t> <pb/>Vi har blivit ett skådespel för världen, <pb/><t>för både änglar och människor.</t>


text:
<pb/>Vi är dårar för Kristus, <pb/><t>ni är kloka i Kristus.</t> <pb/>Vi är svaga, <pb/><t>ni är starka.</t> <pb/>Ni är aktade, <pb/><t>vi är föraktade.</t>


text:
<pb/>Ännu i denna stund är vi hungriga och törstiga, <pb/><t>vi är nakna, misshandlade och hemlösa.</t>


text:
<pb/>Vi sliter och arbetar med våra händer. <pb/><t><i>[Paulus arbetade för sitt eget uppehälle för att inte vara en börda för församlingen, se 1 Tess 2:9.]</i></t> <pb/>När vi blir hånade <pb/><t>välsignar vi,</t> <pb/>när vi blir förföljda <pb/><t>härdar vi ut,</t>


text:
<pb/>när folk talar illa om oss <pb/><t>talar vi väl om dem.</t> <pb/>Vi har blivit som världens skräp, <pb/><t>som mänsklighetens avskrap <i>(avskum)</i>,</t> <t>och så är det än i dag.</t>


text:
<pb/>Jag skriver inte det här för att få er att skämmas, utan för att förmana er som mina älskade barn.


text:
För även om ni skulle ha en myriad <i>[det högsta talvärdet i grekiskan som är 10 000, men används också bildligt talat för att beskriva en oräknelig mängd]</i> uppfostrare i Kristus, så har ni ändå inte många fäder. Det var jag som i Kristus Jesus födde er till liv genom evangeliet.


text:
<pb/><i>[Följande vers kan syfta tillbaka på splittringarna i församlingen, eller framåt på den öppna sexuella synd som Paulus snart tar itu med i kapitel 5. Eftersom ordet ”därför” används i vers 16 och syftar tillbaka, är det troligt att detta ”därför” syftar framåt. Besöket Paulus talar om återkommer även i 1 Kor 5:3. Det stämmer även överens med den kiastiska strukturen.]</i> <pb/>Just därför <i>(av den här anledningen)</i> har jag sänt er Timoteus, mitt älskade och trofasta barn i Herren. Han ska påminna er om mina vägar i Kristus Jesus, det jag lär ut i alla församlingar överallt. <pb/><i>[Paulus träffade Timoteus under sin första missionsresa. På den andra resan följde Timoteus med som medhjälpare, se Apg 16:1. Han var känd i församlingen i Korint, se Apg 18:5.]</i>


text:
<pb/>Men jag kommer snart till er, om Herren vill, <pb/><t>och då får jag veta hur det är,</t> <t>inte med orden utan med kraften hos dem som är uppblåsta.</t>


text:
<pb/>Vad vill ni? <pb/>Ska jag komma till er med riset, <pb/><t>eller med kärlek <i>(som är osjälvisk och utgivande)</i> och en mild <i>(känslomässigt välbalanserad)</i> ande?</t>


text:
<pb/>Alla berättar <i>(det är allmänt känt)</i> att det finns sexuell omoral bland er, <pb/><t>sådan sexuell omoral som man inte ens hittar bland hedningarna:</t> <t>att en man lever ihop med sin fars hustru.</t> <pb/><i>[Formuleringen indikerar att sonen inte lever med sin egen mor utan sin styvmor. En relation som var förbjuden enligt 3 Mos 18:7. Denna typ av relation inom förbjudna led var inte socialt accepterad i samhället och kunde åtalas enligt romersk lag. Formuleringen ”alla berättar” indikerar Paulus stora förvåning att församlingen verkar vara stolt över att man är så tolerant och öppen.</i> <pb/><i>Vi vet inte exakt hur situationen såg ut, men ett troligt scenario är att i en familj i församlingen har modern dött. Fadern har gift om sig med en yngre hustru. En vuxen son, som var jämnårig med sin fars nya hustru, utvecklar en relation med henne. Några i församlingen hävdar att kärleken är störst och de inte längre lever under lagen utan i nåden. Vi är toleranta - friheten i Kristus gäller allt!</i> <pb/><i>Förutom splittringarna i församlingen hade Paulus fått muntlig information om andra problem i församlingen. Att Paulus tar upp problemet med splittring först är viktigt, en oenig församling har inte auktoritet och kraft att ta itu med några andra problem.]</i>


text:
<pb/>Trots detta är ni uppblåsta! <pb/>Borde ni inte istället sörja <i>(gråta)</i>? <pb/><i>[I vers 3, 4 och 5 återkommer kropp följt av ande som ett genomgående litterärt mönster.]</i> <pb/>Ni skulle tagit bort den som gjort det från er gemenskap.


text:
<pb/>Jag som är <pb/><t>frånvarande till kroppen</t> <t>men närvarande i anden</t> <pb/>har redan dömt <i>(fällt domen över)</i> den som handlat så, som om jag var där.


text:
<pb/>I vår Herre Jesu Kristi namn. <pb/><t>När ni är samlade <i>[Kristi kropp]</i></t> <t>och min ande är hos er,</t> <pb/>med vår Herre Jesu makt,


text:
<pb/>ska den mannen överlämnas åt Satan till <pb/><t>köttets fördärv</t> <t>för att anden ska bli frälst</t> <pb/>på Herrens dag.


text:
<pb/>Ert skrytande <i>[om era lärare och hur allt är väl i församlingen]</i> är helt opassande. <pb/><i>[Paulus uppmanar församlingen att ta ansvar. De ska inte vänta på att han ska komma och lösa problemet åt dem, men han ger råd hur han skulle agerat om han varit på plats. Mannen som levde med sin fars hustru agerade helt uppenbart både mot Guds lag och romersk lag och församlingen blundade för det. Paulus säger inte att de ska stena honom, vilket skulle varit den judiska lösningen. Han uppmanar dem inte heller att processa fallet i domstol, vilket skulle varit den romerska lösningen. Istället säger han att de som församling gemensamt ska ta avstånd från honom och överlämna honom till satan, chocken att se vem hans verklige herre är, kanske kan leda till omvändelse. Denna historia får ett lyckligt slut, i 2 Kor 2:5-8 har mannen omvänt sig och är tillbaka i gemenskapen. Församlingen måste ibland sätta en gräns, men förmaningen måste ske i kärlek, se 2 Tess 3:14-15, och målet är alltid upprättelse, se Gal 6:1-3.]</i> <pb/>Vet ni inte att bara lite jäst <i>[en bild på synd och falska läror]</i> syrar hela degen?


text:
Rensa bort den gamla jästen så ni kan bli en ny deg - ni är faktiskt osyrade, för vårt påskalamm, Kristus, har blivit slaktat för oss.


text:
Så låt oss därför fira högtid, inte med gammal surdeg <i>[när vi levde på världens sätt]</i>, inte heller med ondskans och elakhetens surdeg <i>(ondska och utlevd ondska)</i>. Fira istället med renhetens <i>(ärans)</i> och sanningens <i>(ärlighetens)</i> osyrade deg.


text:
<pb/>I mitt <i>[tidigare]</i> brev till er skrev jag <pb/><t>att ni inte ska umgås <i>(vanemässigt och ha nära kontakt)</i> med sexuellt omoraliska människor.</t>


text:
<pb/>Jag menade inte alla sexuellt omoraliska här i världen, <pb/><t>inte alla giriga <i>(som strävar efter mer och mer ägodelar, men även makt och inflytande)</i></t> <t>och utsugare <i>(bedragare, svindlare) [Ordet översätts ”rovlystna” i Matt 7:15.]</i></t> <t>och avgudadyrkare.</t> <pb/>I så fall hade ni behövt lämna världen! <pb/><i>[Paulus hade skrivit minst ett brev tidigare innan detta brev, som vi kallar första Korinterbrevet. I det förra brevet, som inte finns bevarat, hade man tolkat uppmaningen att inte ha nära samröre med människor som lever i uppenbar synd på fel sätt. Man hade inte tillämpat det internt i församlingen utan tänkte att det bara gällde andra människor ute i världen. Paulus visar på absurditeten i ett sådant synsätt. Paulus förespråkar inte klosterliv, en kristen ska leva i världen men inte av den. Jesus ber inte att lärjungarna ska tas ur världen utan vara bevarade från den onde, se Joh 17:15-19.]</i>


text:
<pb/>Men nu skriver jag till er <pb/><t>att ni inte ska umgås med den som kallar sig broder <i>[som kallar sig en kristen]</i></t> <t>och är <i>[har som livsstil att vara]</i></t> <t>sexuellt omoralisk,</t> <t>girig,</t> <t>avgudadyrkare,</t> <t>förtalare,</t> <t>drinkare eller</t> <t>utsugare.</t> <pb/>Med en sådan ska ni inte ens äta. <pb/><i>[Denna lista har likheter med dödssynderna i 5 Mos 13-24, som också avslutas med att man inte ska ha något att göra med den som hänger sig åt sådant.]</i>


text:
<pb/>Är det min sak att döma de utomstående? <i>[Nej!]</i> <pb/>Är det inte de som är innanför <i>[i församlingen]</i> ni ska döma? <i>[Jo!]</i>


text:
<pb/><i>[Det är troligt att någon i församlingen hade gått till domstolen rörande detta fall där sonen var tillsammans med sin fars hustru. Kanske den förödmjukade fadern, någon av hustruns släktingar eller en grupp i församlingen.]</i> <pb/>Hur kan någon av er som är i tvist med en annan <i>[broder eller syster]</i> gå till domstol inför de orättfärdiga och inte inför de heliga?


text:
<pb/>Vet ni inte att de heliga ska döma världen? <pb/><t>Om nu världen ska dömas av er,</t> <t>duger ni då inte till att döma i <i>[jämförelsevis]</i> små saker?</t>


text:
<pb/>Vet ni inte att vi ska döma änglar? <pb/><t>Ska ni då inte kunna döma i det som tillhör det här livet?</t>


text:
<pb/>Men när ni har vardagliga tvister sätter ni folk till domare som församlingen inte har förtroende för. <pb/><i>[Paulus tänker säkert tillbaka på hur han själv blev förd till rättegång i Korint när han var där första gången, se Apg 18:12-17. Gallio avslog fallet och synagogan i Korint blev offentligt förödmjukad.]</i>


text:
<pb/>Det här säger jag för att ni ska skämmas. Finns det ingen förståndig bland er, ingen som kan vara skiljedomare mellan bröder?


text:
Redan det att ni processar med varandra är ett nederlag för er. <pb/>Varför tar ni inte hellre en oförrätt? <pb/>Varför tar ni inte hellre en förlust?


text:
<pb/>I stället gör ni själva orätt och roffar åt er, och det drabbar syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>.


text:
<pb/>Vet ni inte att orättfärdiga inte ska få ärva Guds rike? Sluta att bedra er själva! <pb/><i>[Fem sexuella synder:]</i> <pb/>Varken sexuellt omoraliska <i>(otuktiga, grekiska ordet ”pornea”)</i>, <pb/>eller avgudadyrkare <i>[som utövade sexuella akter i avgudatemplen]</i>, <pb/>eller äktenskapsbrytare, <pb/>eller catamiter <i>(den passiva partnern i en manlig homosexuell relation)</i> <pb/><i>[Ordet ”malakoi” används också om mjukt tyg i Matt 11:8 och Luk 7:25, ordet kan användas för att beskriva en feminin man, homosexuell prostituerad]</i>, <pb/>eller män som ligger med män <pb/><i>[Ordet ”arsenokoites” beskriver den aktiva partnern i en manlig homosexuell relation. Ordet består av två ord, ”arsen” som betyder man och ”koitai” som betyder ”bädd”. Dessa två ord används i 3 Mos 18:22 och det är troligt att Paulus konstruerar detta nya grekiska ord för att ge en tydlig referens till just denna passage. Alla dessa fem sexuella synder omnämns i 3 Mos 18 och 20.]</i>


text:
<pb/><i>[Fem andra synder:]</i> <pb/>eller tjuvar, <pb/>eller giriga, <pb/>eller drinkare, <pb/>eller förtalare, <pb/>eller utsugare <pb/>ska ärva Guds rike. <pb/><i>[Talet tio används ofta i Bibeln för människans ansvar inför Gud, tio Guds ord, tiondegivande, osv. Alla dessa tio synder relaterar till de problem Paulus tar upp i detta brev. Den första delen med sexuella synder är uppenbar utifrån sammanhanget. Den andra delen börjar och slutar med stöld och rån, exakt det som Paulus talat om i vers 7-8 där man ”roffar” åt sig genom att processa mot varandra. I mitten nämner han giriga, drinkare och förtalare. Dessa tre ord sammanfattar problemen vid nattvarden i gudstjänsten som snart tas upp, se 11:17-34. När Paulus beskriver dessa människor använder han substantiven, inte verben, vilket indikerar att det inte rör sig om enstaka synder utan en aktiv livsstil i dessa synder.]</i>


text:
<pb/>Sådana har några av er varit. <pb/>Men ni har tvättats rena, <pb/><t>men ni har blivit helgade,</t> <t>men ni har förklarats rättfärdiga</t> <pb/>i Herren Jesu Kristi namn <pb/><t>och i Anden</t> <t>av vår Gud.</t> <pb/><i>[Dessa sex rader hör ihop. Ni har blivit tvättade rena i dopet i Herren Jesus Kristus, se Rom 6:3. Den helige Ande är den som helgar och Gud är den som rättfärdiggör, se Rom 8:33.]</i>


text:
<pb/><i>[Paulus använder sig nu av ett retoriskt grepp som kallas diatrib. En tänkt dialogpartner citeras för att sedan motsägas. Eftersom grekiskan saknar citattecken kan man inte vara helt säker på när det är ett citat eller inte. Det är inte otroligt om dessa citat ursprungligen kom från Paulus själv när han argumenterade mot judisk legalism. Tagna ur sammanhanget hade några använt dem för att stödja ohämmad frihet. Samma fyra rader återfinns nästan ordagrant i 1 Kor 10:23.]</i> <pb/><i>[Ni säger:]</i> ”Allt är tillåtet för mig”, <pb/><t>men <i>[då vill jag säga att]</i> allt bygger inte upp <i>(gör nytta, jämfört med andra saker)</i>.</t> <pb/><i>[Ni säger:]</i> ”Allt är tillåtet”, <pb/><t>men <i>[då vill jag säga att]</i> jag tänker inte låta någonting få kontroll över mig <i>(så att jag blir slav under det)</i>.</t>


text:
<pb/><i>[Korintierna argumenterade för att mat och sexualitet var jämförbara. Jag känner mig hungrig - och äter. Jag känner sexuell lust - och ger mig hän med prostituerade. Grekernas andlighet, och då särskilt gnosticismen, präglades av ett tankesätt där det fysiska och andliga var åtskilda. Det spelade inte någon roll vad man gjorde med kroppen, anden var högre.]</i> <pb/><i>[Ni säger:]</i> ”Maten är till för magen <pb/><t>och magen för maten”,</t> <pb/>men <i>[då vill jag säga att]</i> Gud ska göra slut på dem båda. <pb/>Kroppen är inte till för omoral utan för Herren, <pb/><t>och Herren för kroppen.</t>


text:
<pb/>Gud har uppväckt Herren, <pb/><t>och genom sin makt ska han uppväcka även oss.</t> <pb/><i>[Logiken i Paulus resonemang om sexualiteten har att göra med kroppen, som en dag kommer att uppstå. Därför spelar det roll hur vi handskas med vår kropp.]</i>


text:
<pb/>Vet ni inte <pb/><t>att era kroppar är delar i Kristi kropp?</t> <t><i>[Hör tematiskt ihop med vers 19]</i></t> <pb/>Ska jag ta delar av Kristi kropp <pb/><t>och göra dem till ett med en prostituerads kropp?</t> <pb/>Absolut inte!


text:
<pb/>Vet ni inte att den som förenar sig med en prostituerad <pb/><t>blir en enda kropp med henne? Det heter:</t> <pb/>De två ska bli ett kött. <i>[1 Mos 2:24]</i> <pb/><i>[Sexualiteten involverar hela personligheten och är inte separerad från kärlek utan hör ihop.]</i>


text:
<pb/>Fly sexuell omoral! <pb/>All annan synd som en människa begår är utanför kroppen, <pb/><t>men den sexuellt omoraliske syndar mot sin egen kropp.</t>


text:
<pb/>Vet ni inte <pb/><t>att er kropp är ett tempel för den helige Ande</t> <t>som bor i er och som ni har fått av Gud?</t> <pb/>Ni tillhör inte er själva,


text:
<pb/><i>[Paulus har tidigare tagit upp problemet de liberala grupperingarna som förespråkade fri sex, se 6:13-20. Nu vänder han sig till asketerna som ansåg att all sexualitet var syndig och skulle undvikas, även inom äktenskapet.]</i> <pb/>När det gäller det ni skrev: ”Det är visserligen bra för en man att inte röra en kvinna.”


text:
<pb/>Men på grund av <i>[risken och frestelserna för]</i> sexuella synder <i>(otukt i plural, grekiska ”pornea”)</i> <pb/><t><i>[som var utbrett och allmänt accepterat i Korint]</i></t> <t>ska varje man ha <i>[umgänge med]</i> sin hustru</t> <t>och varje hustru <i>[umgänge med]</i> sin man.</t>


text:
<pb/>Mannen ska ge sin hustru vad han är skyldig henne, <pb/><t>och på samma sätt hustrun sin man.</t>


text:
<pb/>Hustrun bestämmer inte över sin kropp, <pb/><t>det gör mannen.</t> <pb/>På samma sätt bestämmer inte mannen över sin kropp, <pb/><t>det gör hustrun.</t>


text:
<pb/>Håll er inte ifrån varandra, <pb/><t>utom möjligen för en tid med bådas samtycke</t> <t>för att kunna ägna er åt bönen.</t> <pb/>Kom sedan tillsammans igen, <pb/><t>så att Satan inte frestar er,</t> <t>eftersom ni inte kan leva avhållsamt.</t>


text:
<pb/><i>[Frasen ”detta säger jag” syftar framåt på samma sätt som i 1 Kor 4:17. Till skillnad från fallet med incest och frågan om det är förenligt med kristen tro att gå till prostituerade som hade ett tydligt svar, finns det inget entydigt svar om änkor och änkemän bör gifta om sig. I vers 7 är det tydligt att en av de andliga gåvorna är att kunna leva ogift. Den rådande situationen i omvärlden, spelade också roll, se 1 Kor 7:26.]</i> <pb/>Men detta säger jag som ett råd, inte som en befallning:


text:
<pb/>Helst skulle jag vilja att alla människor var som jag. <pb/>Men var och en har sin gåva från Gud, <pb/><t>den ene på ett sätt, den andre på ett annat.</t> <pb/><i>[Vi vet inte så mycket om Paulus äktenskapliga historia. Vi vet att han läste under rabbinen Gamaliel, men inte om han själv blev en rabbin, se Apg 22:3. Om så är fallet måste han ha varit gift tidigare, eftersom giftermål var ett krav för att bli en rabbin vid den här tiden. Det vi vet med säkerhet är att han inte är gift när han skriver detta brev.]</i>


text:
<pb/>Till de ogifta och till änkorna säger jag: <pb/><t>det är bäst för dem om de förblir som jag.</t>


text:
<pb/>Men kan de inte leva avhållsamt ska de gifta sig, <pb/><t>för det är bättre att gifta sig än att brinna av begär.</t>


text:
<pb/><i>[Nu tar Paulus upp lite mer komplicerade frågor som rör skilsmässa.]</i> <pb/>De gifta <i>[där båda två är troende]</i> ger jag en befallning som inte är min utan Herrens: <pb/><t>”En hustru får inte skilja sig från sin man.”</t>


text:
<pb/>Men om hon skiljer sig ska hon förbli ogift <pb/><t>eller försonas med sin man.</t> <pb/>En man får inte <i>[heller]</i> överge sin hustru.


text:
<pb/>Till de andra säger jag, inte Herren: <pb/>om en broder har en hustru som inte är troende och hon är villig att leva med honom, <pb/><t>får han inte överge henne.</t>


text:
<pb/>Om en hustru har en man som inte är troende och han är villig att leva med henne, <pb/><t>får hon inte överge honom.</t>


text:
<pb/>Mannen som inte tror är nämligen helgad genom sin hustru, <pb/><t>och hustrun som inte tror är helgad genom sin troende man.</t> <pb/>Annars skulle era barn vara orena, <pb/><t>men nu är de heliga.</t> <pb/><i>[I judisk tradition, vad det gäller heligt och orent, antogs det oheliga vanhelga det heliga. Jesus vänder på detta. I Mark 5:21-43 orenar varken kvinnan med blödningar eller Jairus döda dotter Jesus. Han rör vid det som ansågs orent utan att själv bli orenad, istället helas och renas det han rör vid.]</i>


text:
<pb/>Men om den som inte tror vill skiljas, <pb/><t>så låt honom skiljas.</t> <pb/>I sådana fall är <i>[den troende]</i> brodern eller systern inte moraliskt bunden <i>[vid äktenskapet]</i> som en slav. <pb/><t>Gud har kallat er att leva i frid.</t>


text:
<pb/>För hur vet du, hustru, <pb/><t>om du kommer att frälsa din man?</t> <pb/>Eller hur vet du, man, <pb/><t>om du kommer att frälsa din hustru?</t>


text:
<pb/><i>[Huvudbudskapet i denna del är att vara kvar i den lott Herren gett honom, frasen återkommer i vers 17, 20 och 24. Terminologin är hämtad från 4 Mos 26:52-56 som handlar om hur Gud tilldelar israeliterna olika jordlotter i löfteslandet. Varför tar Paulus upp jude/grek och slav/fri mitt i ett sammanhang som talar om familjerelationer? Svaret kan finnas i Gal 3:28 där dessa två ämnen tas upp i samband med att i Kristus är det inte längre man och kvinna.]</i> <pb/>Men var och en ska leva i den ställning <i>(lott)</i> som Herren har tilldelat honom, <pb/><t>så som Gud har kallat honom.</t> <pb/>Det föreskriver jag i alla församlingar.


text:
<pb/>Var någon <i>[judisk man]</i> redan omskuren när han blev kallad <i>[av Gud]</i>? <pb/><t>Då ska han inte ändra på det. <i>[Ta bort sin judiska identitet genom kirurgiskt ingrepp, ordagrant ”skaffa sig förhud”.]</i></t> <pb/>Var någon <i>[icke-judisk man]</i> oomskuren när han blev kallad <i>[av Gud]</i>? <pb/><t>Då ska han inte låta omskära sig.</t>


text:
<pb/>Detta ingrepp som kallas omskärelse har ingen betydelse, <pb/><t>och detta fysiska ingrepp där man åter blir oomskuren har heller ingen betydelse,</t> <t>vad som betyder något är att man håller Guds bud.</t> <pb/><i>[Den grekiska kulturen hade nakenhet som ideal. I Jerusalem byggs ca 175 f.Kr. den första romerska idrottsanläggningen. Det grekiska ordet är ”gymnasium”, av grekiskans ”gymnos”, ”naken”, eftersom man tränade och tävlade nakna. Våra ord ”gym” och ”gymnastik” kommer från detta ord. Både 1 Mak 1:17 och i Josefus verk, judiska fornminnen 12.5.1, talas det om hur grekiska judiska män skämdes för sin judiska identitet och gjorde kirurgiska ingrepp för att ”skaffa förhud” och bli oomskurna.]</i>


text:
<pb/>Var du slav när du blev kallad <i>[av Gud]</i>? <pb/><t>Bekymra dig inte över det,</t> <t>men om du kan bli fri <i>(få din frihet)</i>, så tag den chansen.</t> <pb/><i>[Sista delen är ordagrant ”men även om du kan bli fri, använd den”. Det går att översättas så att betydelsen blir ”även om du kan bli fri, så förbli hellre slav.” I ljuset av 1 Ti 1:10 där slavhandlare jämförs med mördare, och innehållet i nästa vers är det troligast att betydelsen är att Paulus inte är emot att en slav blir frigiven, se även brevet till Filemon.]</i>


text:
<pb/>Den som var slav när han blev kallad av Herren är Herrens frigivne, <pb/><t>och den som var fri när han blev kallad är Kristi slav.</t>


text:
<pb/>Ni är köpta till ett högt pris <i>[Kristus betalde med sitt liv på korset]</i>, <pb/><t>så bli inte slavar under människor.</t>


text:
<pb/>Syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, <pb/><t>var och en ska inför Gud förbli som han var när han blev kallad.</t>


text:
<pb/>När det gäller de kvinnor som lever ogifta <i>(jungfrur)</i> har jag ingen befallning från Herren. Men jag ger ett råd som en som genom Herrens barmhärtighet är trovärdig.


text:
<pb/>Jag menar att i det svåra läge som nu råder <pb/><t>är det bäst för människor att förbli som de är.</t>


text:
<pb/>Är du bunden vid en hustru, <pb/><t>sök då inte bli fri.</t> <pb/>Är du inte bunden, <pb/><t>så sök inte någon hustru.</t>


text:
<pb/>Men om du gifter dig syndar du inte, <pb/><t>och om en ogift kvinna <i>(jungfru)</i> gifter sig syndar hon inte.</t> <pb/>De som gör så kommer dock att få lida här i livet, <pb/><t>och jag vill gärna skona er.</t>


text:
<pb/>Men det säger jag, syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>: Tiden är kort, från och med nu: <pb/>Låt även de som har hustrur <pb/><t>leva som om de inte hade det,</t>


text:
<pb/>och de som gråter <i>[vid en begravning]</i> <pb/><t>som om de inte grät,</t> <pb/>de som är glada <i>[vid en födsel]</i> <pb/><t>som om de inte var det,</t> <pb/>de som köper något <i>[egendomar]</i> <pb/><t>som om de inte fick behålla det,</t>


text:
<pb/>och de som brukar den här världen <i>[säljer och köper varor]</i> <pb/><t>som om de inte brukade den.</t> <pb/>Den här världens ordning går nämligen mot sin undergång.


text:
<pb/>Jag vill att ni ska vara fria från bekymmer. <pb/>Den ogifte tänker på det som hör till Herren, <pb/><t>hur han ska glädja Herren.</t>


text:
<t>och så blir han splittrad.</t> <pb/>Den ogifta kvinnan och jungfrun tänker på det som hör till Herren, <pb/><t>att vara helig till både kropp och själ.</t> <pb/>Den gifta kvinnan tänker på det som hör till världen, <pb/><t>hur hon ska glädja sin man.</t>


text:
<pb/>Detta säger jag för att bygga upp er <i>(för er vinst och ert eget bästa)</i>, <pb/><t>inte för att begränsa er <i>(lägga band på er)</i>,</t> <t>så ni utan distraktion kan leva rätt och troget hålla fast vid Herren.</t>


text:
<pb/><i>[Paulus avslutar nu sina riktlinjer med att vara tydlig med att äktenskapet är något gott och det inte är fel att gifta sig. Dock under rådande omständigheter i världen kommer det bli extra bekymmer att bilda familj, varför Paulus i detta läge avråder. Han är fullt förvissad om att Herren förmår fylla de ogiftas grundläggande längtan och behov. Vers 36 är svåröversatt och kan antingen syfta på en far som är på väg att gifta bort sin giftasvuxna dotter, eller en ung man som trolovats med en ung flicka. Oavsett, så är slutsatsen den samma - det är inte syndigt att gifta sig.]</i> <pb/>Men om någon tycker sig göra fel mot sin flicka som är giftasvuxen och vill gifta sig, <pb/><t>då ska han göra som hon vill,</t> <t>han syndar inte, låt dem gifta sig.</t>


text:
<pb/>Den däremot som står fast i sitt sinne <pb/><t>och inte är under tvång utan har frihet att följa sin egen vilja</t> <t>och har bestämt sig för att låta sin flicka förbli ogift,</t> <t>han gör något som är bra.</t>


text:
<pb/>Alltså: <pb/>den som gifter bort sin flicka <pb/><t>gör något bra,</t> <pb/>den som inte gifter bort henne <pb/><t>gör något som är ännu bättre.</t>


text:
<pb/>En hustru är bunden så länge hennes man lever. Om mannen dör, är hon fri att gifta om sig med vem hon vill, bara det sker i Herren. <pb/><i>[I Herren innebär att hon gifter sig med en troende man, se 2 Kor 6:14. Senare i 1 Tim 5:9-13 uppmanar han yngre änkor att gifta om sig.]</i>


text:
<pb/>Men lyckligare <i>(saligare)</i> är hon om hon förblir som hon är. Det är min mening, och jag tror att även jag har Guds Ande.


text:
<pb/>När det gäller kött från avgudaoffer vet vi att <pb/><t>”vi alla har kunskap”,</t> <t>men kunskapen blåser upp, medan kärleken bygger upp.</t>


text:
<pb/>Om någon tycker sig ha kunskap om något, <pb/><t>så har han ännu inte den kunskap han borde ha,</t>


text:
<pb/>När det nu gäller frågan om man får äta kött som är offrat åt avgudar, <pb/><t>så vet vi att ”det inte finns någon avgud i världen”</t> <t>och att det ”bara finns en Gud.”</t> <pb/><i>[Här och i vers 1 citerar Paulus korintierna vad de sagt för att rättfärdiga sitt beteende. Paulus håller med till viss del, men visar hur de använt sin frihet fel.]</i>


text:
<pb/>För även om det skulle finnas så kallade ”gudar” i himlen eller på jorden <pb/><t>- och det finns många ”gudar” och många ”herrar”,</t>


text:
<pb/>så har vi bara en Gud - Fadern <pb/><t>från vilken allting är</t> <t>och till vilken vi själva är,</t> <pb/>och en Herre - Jesus Kristus <pb/><t>genom vilken allting är</t> <t>och genom vilken vi själva är.</t> <pb/><i>[Det finns ingen Zeus i himlen, ingen Atena på jorden och ingen Poseidon i havet.]</i>


text:
<pb/>Den kunskapen finns dock inte hos alla. <pb/>Några är fortfarande så vana vid avgudarna att de äter köttet just som avgudaoffer, <pb/><t>och då blir deras svaga samvete fläckat.</t>


text:
<pb/>Men det är inte maten som för oss närmare Gud. <pb/>Äter vi inte så förlorar vi inget, <pb/><t>och äter vi så vinner vi inget.</t>


text:
<pb/>För om någon får se hur du som har kunskap <pb/><t>ligger till bords i ett avgudatempel,</t> <t>blir inte då den som har ett svagt samvete</t> <t>uppmuntrad till att äta av köttet från avgudaoffren?</t>


text:
<pb/>Genom din kunskap <pb/><t>går då den svage förlorad,</t> <t>din broder och syster som Kristus har dött för.</t>


text:
<pb/>När ni på så sätt syndar mot syskonen <i>(bröderna och systrarna i tron)</i> <pb/><t>och sårar deras svaga samveten,</t> <t>då syndar ni mot Kristus.</t>


text:
<pb/>Därför, om maten blir till fall för min broder <pb/><t>tänker jag aldrig mer äta kött,</t> <pb/>så att jag inte blir orsak <pb/><t>till min broders fall.</t>


text:
<pb/><i>[I föregående stycke är Paulus slutsats att vi är fria att äta kött offrat till avgudar, men vi har också ett ansvar inför andra troende som kan bli sårade. Det gör att vi ibland måste avstå från att göra vissa saker. Nu visar han hur han själv har applicerat dessa två principer i sitt eget liv.]</i> <pb/>Är jag inte fri? <pb/>Är jag inte apostel <i>(sändebud, ambassadör)</i>? <pb/>Har jag inte sett vår Herre Jesus? <pb/>Är inte ni mitt verk i Herren?


text:
<pb/>Om jag inte är apostel för andra, <pb/><t>så är jag det i alla fall för er.</t> <t>Ni är sigillet på mitt</t> <pb/>apostlaämbete i Herren.


text:
<pb/>Har inte vi rätt att föra med oss en troende hustru, <pb/><t>som de andra apostlarna och Herrens bröder och Kefas <i>[Petrus]</i>?</t>


text:
<pb/>Vem gör soldattjänst på egen bekostnad? <pb/>Vem planterar en vingård utan att äta av dess frukt? <pb/>Vem vallar en hjord utan att dricka av dess mjölk? <pb/><i>[Dessa tre exempel hör ihop med de två exemplen från jordbruket i vers 10b.]</i>


text:
Det står skrivet i Mose lag: <pb/>Du ska inte binda för munnen på oxen <pb/><t>när den tröskar. <i>[5 Mos 25:4]</i></t> <pb/>Är det bara oxarna Gud bryr sig om?


text:
<pb/>Säger han det inte snarare <i>(speciellt)</i> för vår skull? <pb/>Jo, för vår skull blev det skrivet att den som plöjer <pb/><t>och den som tröskar ska göra det i hopp om att få sin del.</t>


text:
<pb/>När vi har sått andliga ting hos er, <pb/><t>är det då för mycket begärt om vi skördar materiella ting från er?</t>


text:
<pb/>Om andra har rätt att få del av det som är ert, <pb/><t>har inte vi det ännu mer?</t> <pb/><i>[Paulus skriver tre gånger ”att han inte använder sin rätt” vilket ramar in detta stycke, se vers 12, 15 och 18.]</i> <pb/>Men vi har inte utnyttjat den rättigheten <i>[att vara avlönad]</i>, <pb/><t>utan finner oss i allt för att inte skapa hinder för Kristi evangelium.</t>


text:
<pb/>Vet ni inte att de som tjänstgör i templet <pb/><t>äter av det som kommer från templet,</t> <pb/>och att de som tjänar vid altaret <pb/><t>får sin del från altaret?</t>


text:
<pb/>På samma sätt har Herren befallt att de som predikar evangeliet <pb/><t>ska leva av evangeliet.</t>


text:
<pb/>Men jag har inte utnyttjat några av dessa förmåner, <pb/><t>och jag skriver inte det här för att börja göra det heller.</t> <pb/>För jag skulle hellre dö ... <pb/><t><i>[Meningen avslutas inte, detta är en s.k. ”aposiopesis”, som visar på Paulus djupa känslomässiga engagemang.]</i></t> <pb/>Ingen ska få ta ifrån mig min berömmelse.


text:
<pb/>Att jag predikar evangeliet är inget jag ska ha beröm för, <pb/><t>det är ett måste för mig.</t> <pb/>Ve mig om jag inte predikar evangeliet!


text:
<pb/>Om jag gör detta villigt <i>[predikar evangeliet och avstår frivilligt från mina rättigheter, se vers 12, 15, 18]</i> <pb/><t>har jag min lön <i>(belöning)</i>,</t> <pb/>men gör jag det för att jag måste <pb/><t>är det ett förvaltarskap som anförtrotts mig.</t> <pb/><i>[Detta är styckets centrum och huvudpoäng. Paulus är trogen sitt uppdrag, se 1 Kor 4:2. Det är ett förvaltarskap, se Luk 17:10.]</i>


text:
<pb/>Vad är då min lön? <pb/>Jo, att som förkunnare få lägga fram evangeliet utan ersättning. <pb/>Att inte utnyttja den rättighet <i>[till lön]</i> som evangeliet ger mig.


text:
<pb/><i>[Paulus kommer nu till den centrala delen i ämnet som rör hur man lever som kristen i en fallen värld. Den fråga varje kristen måste ställa sig är hur mycket vi måste identifiera och anpassa oss till den rådande kulturen för att göra evangeliet tillgängligt. När det gäller frågan om det är rätt att äta kött offrat till avgudar, som var en aktuell fråga där i princip allt kött i staden hade offrats i avgudatempel, så är svaret både ja och nej. Det beror på hur mycket du vet, och om det finns någon annan svagare troende som kan komma på fall om du utnyttjar din frihet att äta sådant kött. Paulus tre förhållningssätt:</i> <pb/><i>1. Fullständig anpassning - allt för alla, 9:19-27.</i> <pb/><i>2. Delvis anpassning 10:1-13.</i> <pb/><i>3. Ingen anpassning, 10:14-22.]</i> <pb/>Även om jag är fri <i>(oberoende)</i> från alla <i>[eftersom jag är oavlönad]</i>, <pb/><t>har jag <i>[av egen fri vilja]</i> gjort mig till en livegen tjänare till alla,</t> <t>för att vinna desto fler <i>[för Jesus]</i>.</t>


text:
<pb/>För judarna har jag blivit som en jude <i>(satt mig själv i deras situation)</i>, <pb/><t>för att vinna judar.</t> <pb/>För dem som står under lagen har jag blivit som en under lagen, <pb/><t>även fast jag själv inte står under lagen,</t> <t>för att vinna dem under lagen.</t>


text:
<pb/>För dem som är utan lag <i>[hedningarna]</i> har jag blivit som den som är utan lag, <pb/><t>fast jag själv inte är utan Guds lag utan lever inom Kristi lag,</t> <t>för att vinna dem som är utan lag.</t>


text:
<pb/>För de som är svaga <i>[känsliga, i tron]</i> har jag blivit som en svag <i>[undviker sådant som kan väcka anstöt och få dem att tappa tron som t.ex. att äta kött offrat till avgudar, se kap 8]</i>, <pb/><t>för att vinna de svaga.</t> <pb/>För alla har jag blivit allt, <pb/><t>för att jag i varje fall ska frälsa <i>(rädda)</i> några.</t>


text:
<pb/><i>[Paulus praktiserar nu det han just skrivit om, att vara relevant för den kultur som han försöker nå, genom att likna det kristna livet med två grenar från isthmiska spelen som var välkända för korintierna.</i> <pb/><i>De isthmiska spelen arrangerades varannan vår strax utanför Korint i staden Isthmia, endast de olympiska spelen i den närbelägna staden Olympia femton mil österut var större. Tävlingarna hölls för att hedra de grekiska gudarna. Utgrävningar har visat att stadion i Isthmia låg alldeles intill templet för den grekiska havsguden Poseidon, vilket bekräftar den religiösa kopplingen till spelen.</i> <pb/><i>Deltagarna tävlade nakna i grenar som löpning, boxning, brottning, och pankration som var en allkamp där alla medel var tillåtna. Man tävlade inte för pengar utan för äran och en segerkrans. Den äldsta och mest prestigefyllda grenen var löpning. Distansen man sprang var en stadion. Måttet var inte helt standardiserat och varierade mellan 177 och 192 meter. Det motsvarar dagens moderna 200 meters lopp. Det fanns även längre lopp på två och fyra stadion och stafettlopp med en facklor.]</i> <pb/>Jag gör allt detta för evangeliets skull <i>(enda anledningen att jag gör det är på grund av de glada nyheterna)</i>, <pb/><t>så att jag tillsammans med er kan bli delaktig <i>(vara en partner)</i> i det.</t>


text:
<pb/>Ni vet ju att på löparbanan <i>[den ca 185 meter långa sprinterbanan på stadion i Isthmia]</i> kommer alla löpare i mål, <pb/><t>men bara en får segerpriset?</t> <pb/>Löp <i>[ditt lopp]</i> så att segern blir din <i>(lägg beslag på den, gör den till din)</i>.


text:
<pb/>Varje atlet <i>[löpare, boxare och gladiator]</i> som tränar <i>[inför de grekiska spelen]</i> <pb/><t>utövar självkontroll i allt.</t> <pb/>Allt detta för att vinna en segerkrans <i>(lagerkrans)</i> som snart vissnar, <pb/><t>men vi för en som aldrig förgås.</t> <pb/><i>[Den träning som man måste genomgå för att få tävla i dessa spel var tio månader lång. Man tränade hårt och avstod från ohälsosam mat, alkohol och sexuella relationer. Segraren kröntes med en olivkvistkrans.]</i>


text:
<pb/>Jag för min del löper inte planlöst <i>(utan mål, utan att släppa ögonen från mållinjen)</i>. <pb/>Jag boxas inte som en som slår i tomma luften. <i>[Det är en verklig kamp och en verklig motståndare.]</i>


text:
<pb/>I stället är jag <i>[som en atlet]</i> hård mot min kropp och tvingar den till lydnad, <pb/><t>för att inte själv bli diskvalificerad <i>(komma till korta)</i> när jag predikar för andra.</t>


text:
<pb/><i>[I det tidigare stycke har Paulus uppmanat de troende ”att bli allt för alla”, se 1 Kor 9:22. Det är inga problem att anpassa sig till andra kulturer vad det gäller musikstil, kläder, mat, sociala mönster osv. Det blir mer komplicerat när det gäller sakrament, som är handlingar som har religiös innebörd. I detta stycke tar han upp de judiska sakramenten som fått sin fullbordan i Kristus.]</i> <pb/>Syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, jag vill inte att ni ska vara felinformerade <i>(okunniga, sakna kunskap)</i> om vad som hände våra fäder <i>[och vad som kan hända oss]</i>: <pb/>Alla var under molnet <i>[Guds närvaro som gick före dem och beskyddade dem]</i>, <pb/><t>alla gick genom havet,</t>


text:
<pb/><t>alla drack samma andliga dryck,</t> <pb/>för de drack från en andlig klippa som följde dem, <pb/><t>och den klippan var Kristus.</t> <pb/><i>[Paulus säger ”våra fäder” till både judar och greker. Det judiska folket som korsade Röda havet var både de hednakristna och de messiastroende judarnas förfäder. Både dopet och nattvarden har sina tydliga rötter och förebilder från uttåget ur Egypten. De var i molnet och gick genom vattnet. Det var deras dop. De åt bröd från himlen och drack livets vatten som flödade från klippan.]</i>


text:
<pb/>Trots det hade Gud inte behag till de flesta <i>(ingen glädje i majoriteten)</i> av dem <i>[eftersom de älskade det onda mer än Gud]</i>. De föll och låg kringspridda i öknen.


text:
<pb/>Detta är nu varnande exempel för oss, <pb/><t>för att inte vi ska vara sådana som passionerat älskar <i>(har begär till)</i> det onda,</t> <t>som de gjorde.</t>


text:
<pb/>Bli inte heller avgudadyrkare som några av dem, som det står skrivet: <pb/><t>Folket satte sig för att äta och dricka</t> <t>och reste sig för att roa sig <i>(dansa)</i>. <i>[2 Mos 32:6]</i></t>


text:
<pb/>Vi ska inte heller begå sexuell synd <pb/><t>som några av dem gjorde och 23 000 föll <i>(dog)</i> under en dag.</t>


text:
<pb/>Klaga <i>(muttra)</i> inte som somliga av dem gjorde, <pb/><t>det ledde till att de förgjordes av ”Fördärvaren” <i>[dödsängeln]</i>.</t>


text:
<pb/>Allt det som hände dem utgör exempel <pb/><t>och skrevs ner för att varna oss som har tidsåldrarnas slut inpå oss.</t>


text:
<pb/>Därför ska den som tror sig stå säkert se till att han inte faller. <i>[I vers 1-11 har Paulus tagit flera exempel från Gamla Testamentet hur människor vikit av från vägen - det är därför vi ska vara vaksamma.]</i>


text:
<pb/>Ingen frestelse som drabbat er har varit övermänsklig. <i>[Ni är inte utsatta för värre frestelser än andra människor. Som människa är det naturligt att frestas att lämna Gud under förföljelse och lidanden eller lockas bort av köttet.]</i> Men Gud är trofast, han tillåter inte er att bli frestade över er förmåga, tillsammans med frestelsen bereder han också utvägen - kraften att härda ut <i>(fortsätta, styrkan att kunna lyfta en tung börda)</i>.


text:
<pb/><i>[Nu kommer Paulus till det tredje och sista stycket som har att göra med hur mycket en kristen ska anpassa sig till sin kultur. Han började med att ”för alla har jag blivit allt” se 1 Kor 9:22, sedan reflekterade han över de judiska sakramenten som har en fortsättning i dopet och nattvarden. Detta stycke handlar om hedniska traditioner som har religiös innebörd. Enskilt hemma hos någon behöver det nödvändigtvis inte vara något problem att äta kött offrat till avgudar, men tillsammans med andra troende är det annorlunda. Ha inget med det att göra. Här gäller inte ”allt för alla”, utan ”inget för alla”!]</i> <pb/>Därför, mina älskade, fly avgudadyrkan!


text:
<pb/>Välsignelsens bägare <i>[med vin under Herrens måltid]</i> som vi välsignar, <pb/><t>innebär inte <i>[att dricka]</i> den</t> <t>gemenskap <i>(delaktighet)</i> med Kristi blod?</t> <pb/>Brödet som vi bryter, <pb/><t>innebär inte <i>[att äta]</i> det</t> <t>gemenskap med Kristi kropp?</t>


text:
<pb/>Eftersom det är bara ett bröd <i>[som bryts i måltiden]</i>, <pb/><t>är vi, även om vi är många, en kropp,</t> <t>för alla får vi vår del av detta enda bröd.</t> <t><i>[När var och en tar en del av detta enda bröd, som representerar Kristi kropp, så ingår de troende i en andlig gemenskap, förenade i Kristus och därför också med varandra.]</i></t>


text:
<pb/>Se på det jordiska <i>(köttsliga)</i> Israel. <pb/>Har inte de som äter av offren gemenskap med altaret?


text:
<pb/>Nej, men vad hedningarna offrar, <pb/><t>det offrar de åt onda andar och inte åt Gud.</t> <pb/>Jag vill inte att ni ska ha gemenskap med de onda andarna.


text:
<pb/>Ni kan inte dricka både Herrens bägare <pb/><t>och onda andars bägare.</t> <pb/>Ni kan inte ha del både i Herrens bord <pb/><t>och i onda andars bord.</t>


text:
<pb/><i>[En nutida läsare har ibland svårt att ta till sig de kiastiska mönstren i detta brev. Vi är vana att läsa uppifrån och ner med slutsatsen sist. Läser man däremot ”utifrån och in” så är det lättare att följa Paulus tanke. Rubriker och inskjutningar försöker underlätta att se texten på detta sätt:</i> <pb/><i>Vers 23-24: Generella principer - tänk på andra.</i> <pb/><i>Vers 32-33: Generella principer - väck inte anstöt.</i> <pb/><i>Vers 25-26: Ät det som säljs på marknaden för det tillhör Gud.</i> <pb/><i>Vers 31: Ät för att ära Gud.</i> <pb/><i>Vers 27: Ät det som bjuds om ni är på besök hos någon som inte tror.</i> <pb/><i>Vers 29b-30: Ät - ni är fria, tacka och ät.</i> <pb/><i>Vers 28-29a: Om någon däremot viskar ”det är offerkött”, ät då inte i respekt för den personens samvete.]</i> <pb/>Allt är tillåtet, <pb/><t>men allt är inte nyttigt.</t> <pb/>Allt är tillåtet, <pb/><t>men allt bygger inte upp.</t>


text:
<pb/>Om någon av dem som inte tror bjuder hem er och ni vill gå, <pb/><t>ät då allt som sätts fram åt er</t> <t>utan att ställa frågor för samvetets skull.</t>


text:
<pb/>Men om någon skulle säga till er: ”Det här är offerkött”, <pb/><t>ät inte då av hänsyn till den som sade det och för samvetets skull.</t>


text:
<pb/>Jag menar då inte ditt eget samvete utan den andres. <pb/>Varför ska min frihet <pb/><t>dömas av en annans samvete?</t>


text:
<pb/>Om jag äter med tacksamhet, <pb/><t>varför blir jag då kritiserad för något som jag tackar Gud för?</t>


text:
<pb/>Själv försöker jag i allt foga mig efter alla <pb/><t>och söker inte mitt eget bästa utan de mångas,</t> <t>för att de ska bli frälsta.</t>


text:
<pb/><i>[Paulus har nyss i ett par kapitel tagit upp hur mycket en kristen ska anpassa sig i en fallen värld. En av poängerna är att vi ibland måste ge upp vår frihet för att inte få en svagare broder på fall. I följande fyra kapitel handlar det om män och kvinnor i gudstjänsten och den praktiska ordningen.</i> <pb/><i>Det första Paulus tar upp är klädstil, och poängen är att både män och kvinnor ska klä sig på ett sätt som inte är utmanande eller stötande utifrån sin kultur. Klädstilen ska inte ta bort fokus från bönen eller profetian. Det verkar som om en del kvinnor hade tagit sin nyvunna frihet i Kristus för långt och följde inte den gängse normen att täcka sina huvuden. Paulus kunde löst problemet genom att helt och hållet förbjuda kvinnor att be och profetera i samlingarna, istället ger han ett enkelt råd, män ska ha sina huvuden otäckta, medan kvinnor ska ha sina huvuden täckta.</i> <pb/><i>Problemet är att det inte är helt klart vad det innebar att täcka huvudet då, och hur det ska tolkas idag. Genom tiderna har dessa verser missbrukats. Det dock hjälper förståelsen att se att Paulus troligtvis använder sig av ett kiastiskt mönster, där halva resonemanget finns före och efter centrum. Texten är inskjuten i olika steg för att illustrera detta.]</i> <pb/>Jag berömmer er för att ni tänker på mig i allt och håller fast vid de traditioner <i>(lärdomar, förordningar, den undervisning)</i> som jag har fört vidare till er.


text:
<pb/>Nu vill jag att ni ska veta: <pb/><t>att varje mans huvud <i>(ursprung)</i> är Kristus,</t> <t>att kvinnans huvud <i>(ursprung)</i> är mannen</t> <t>och att Kristi huvud <i>(ursprung)</i> är Gud.</t>


text:
<pb/>och om en kvinna ber eller profeterar utan något på huvudet, <pb/><t>så vanärar hon sitt huvud.</t> <pb/>Det är samma sak som att ha håret avrakat.


text:
<pb/>För om en kvinna inte har något på huvudet <pb/><t>kan hon lika gärna klippa av sig håret.</t> <pb/>Men om det är en skam för en kvinna att klippa eller raka av sig håret, <pb/><t>så bör hon ha något på huvudet.</t>


text:
<pb/><i>[Paulus går nu till skapelsen 1 Mos 1:27.]</i> <pb/>En man bör inte ha något på huvudet, <pb/><t>eftersom han är Guds avbild och ära,</t> <t>och kvinnan är mannens ära.</t>


text:
<pb/>För mannen kommer inte från kvinnan, <pb/><t>utan kvinnan från mannen.</t> <pb/><i>[Vers 8 hör ihop med vers 12.]</i>


text:
<pb/>Mannen skapades inte för <i>(på grund av)</i> kvinnan, <pb/><t>utan kvinnan för <i>(på grund av)</i> mannen.</t> <pb/><i>[Syftar tillbaka på skapelsen där mannen var ensam och behövde en hjälpare, se 1 Mos 2:18. Det hebreiska ordet för hjälpare är ”ezer”. Ordet används ofta för Gud när han räddar Israel. Det beskriver inte en tjänare utan en kraftfull gestalt som räddar någon i nöd.]</i>


text:
<pb/>Mer specifikt <i>(det som är viktigt i den här diskussionen är att)</i>, <pb/><t>i Herren är kvinnan inte oberoende av mannen,</t> <t>inte heller är mannen oberoende av kvinnan.</t> <pb/><i>[Vers 9 och 11 hör ihop. I vers 9 kopplar Paulus tillbaka till skapelsen att kvinnor, som Eva, skapades för att män, som Adam, behövde hjälp. Nu i vers 11 kommer sammanfattningen att i Herren är män och kvinnor beroende av varandra.]</i>


text:
<pb/>För liksom kvinnan har kommit från mannen, <pb/><t>så blir också mannen till för <i>(på grund av)</i> kvinnan.</t> <pb/>Och allt kommer från Gud.


text:
<pb/>Men om någon har lust att strida om detta har vi ingen sådan sed, <pb/><t>inte heller Guds församlingar.</t>


text:
<pb/><i>[På första församlingens tid firade man ”agape”, en gemensam kärleksmåltid där man umgicks och åt. Måltiden avslutades antagligen med att fira Herrens nattvard. Man samlades hos dem som hade större hus. Några av dem var Kloe, Stefanas och Gaius, se 1 Kor 1:10; 16:15; Rom 16:23. Romerska hus vid den här tiden hade ofta två rum. En förgård eller större samlingssal, atrium, som kunde rymma 30-40 personer. Det fanns också ett finare rum, triclinium, med omkring 10 platser. Paulus binder ihop detta stycke med frasen att han ”inte kan berömma dem”, se vers 17 och 22. I mitten, vers 20, betonar han igen denna huvudpoäng att detta ”inte” är Herrens måltid.]</i> <pb/>När jag nu ger dessa föreskrifter berömmer jag er inte, <pb/><t>för era sammankomster är mer till skada än till nytta.</t>


text:
<pb/>Först och främst hör jag att det förekommer splittring bland er när ni möts i församlingen, <pb/><t>och till viss del tror jag att det är så.</t> <pb/><i>[Detta är inte samma splittring som nämns i 1:10-16 mellan olika ledare utan snarare en socioekonomisk uppdelning mellan välbärgade och fattiga.]</i>


text:
<pb/>Det måste finnas valmöjligheter <i>(en fri vilja, olika grupperingar)</i> bland er, <pb/><t>för att tydligt och öppet visa vilka av er som är äkta <i>(genuina) [och inte medverkar till splittring]</i>.</t> <pb/><i>[Ordet ”hairesis” har kommit att beskriva villoläror och sekter med betoning på en annan lära. Ordets grundbetydelse är ”att ta” och ”att välja”, och i den grekiska översättningen av GT används ordet för offer som är ”frivilliga”, se 3 Mos 22:18. Betoningen i denna vers är att det måste finnas en fri vilja och valmöjlighet för äkta kärlek och sann gemenskap. Gud prövar ibland sitt folk genom falska profeter, se 5 Mos 13:1-3.]</i>


text:
<pb/>För när det är dags att äta skyndar sig var och en att äta sin mat <i>[utan att vänta på de fattiga som kom senare]</i>, <pb/><t>några är hungriga, andra har druckit sig berusade.</t>


text:
<pb/>Har ni inte era hem där ni kan äta och dricka? <pb/>Eller försöker ni vanhelga Guds församling genom att få de som inte har något <i>[inga egna hem och inte tagit med mat]</i> att skämmas? <pb/><i>[De rika kom tidigt, åt all mat och blev berusade. De fattiga, som arbetade, kom senare och fick ingen mat.]</i> <pb/>Vad ska jag säga till er, ska jag berömma er? <pb/>Nej, för det här får ni inget beröm.


text:
<pb/><i>[Paulus försäkrar att traditionen att fira Herrens måltid är från Herren själv. Paulus kan ha fått dessa ord direkt från Jesus i en syn, eller fört traditionen vidare från de lärjungar som var ögonvittnen. För Paulus är de troende Jesu kropp, se 1 Kor 6:15; 8:12; 12:12.]</i> <pb/>Jag <i>[Paulus]</i> har själv tagit emot från Herren <pb/><t>det som jag också har fört vidare till er:</t> <pb/>Den natten, då Herren Jesus blev förrådd, <pb/><t>tog han ett bröd,</t>


text:
<t>och när han hade tackat Gud</t> <t><i>[genom en bön eller sång i tacksägelse]</i>,</t> <t>bröt <i>(fördelade)</i> han brödet och sade:</t> <pb/>”Detta är min kropp för er <i>(som blir bruten för er skull)</i>. <pb/>Gör detta till minne av mig.”


text:
<pb/>På samma sätt tog han bägaren efter måltiden och sade: <pb/>”Denna bägare är det nya <i>(oförstörda, bättre)</i> förbundet i <i>(genom)</i> mitt blod. <pb/>Var gång ni dricker av den, gör det för att minnas mig.”


text:
<pb/>Så ofta ni äter detta bröd <pb/><t>och dricker denna bägare</t> <t>förkunnar ni Herrens död till dess han kommer.</t> <pb/><i>[Nattvarden har fyra olika perspektiv. Det är en tillbakablick på vad Jesus gjort på korset, se vers 24-25. Samtidigt blickar den också framåt till den dag Jesus kommer tillbaka, se vers 26. Det finns även en aspekt av att se sig runtomkring och urskilja sina bröder och systrar i tron, se vers 29. I den processen ser vi också inåt och utvärderar oss själva, se vers 28.]</i>


text:
<pb/>Den som äter brödet eller dricker Herrens bägare på ett ovärdigt sätt <i>[vilket ni gör i Korint]</i> <pb/><t>syndar därför mot Herrens kropp och blod.</t>


text:
<pb/>Var och en ska pröva <i>(utvärdera)</i> sig själv <pb/><t>och så äta av brödet och dricka av bägaren.</t>


text:
<pb/>Den som äter och dricker utan att urskilja Herrens kropp, <pb/><t>han äter och dricker en dom över sig.</t> <pb/><i>[I nästa kapitel skriver Paulus att ”ni är Kristi kropp”, se 1 Kor 12:27. Att inte ”urskilja Herrens kropp” handlar alltså om vara självisk och att inte se sina bröder och systrar. I det kiastiska mönstret hör vers 28-29 ihop med 31-32. Problemet var att vissa åt och drack innan alla kommit. Den gruppen var mätta och berusade när de som arbetat under dagen kom till gudstjänsten, se vers 21-22. I vers 33-34 ges lösningen - vänta på varandra och roffa inte åt er så att någon blir utan mat.]</i>


text:
<pb/>Därför finns det många svaga <i>(orkeslösa)</i> och sjuka <i>(utan styrka på grund av sjukdom)</i> bland er, <pb/><t>och ganska många har somnat in <i>[i dödens vila]</i>.</t> <pb/><i>[I en församling där inte Guds kärlek råder mellan de troende försvinner Guds beskydd. Bönen om under och tecken i Apg 4:30 besvaras först i Apg 5:12, efter det att Ananias och Safiras hyckleri hade avslöjats, se Apg 5:1-11.]</i>


text:
<pb/>Men när vi döms fostras vi av Herren, <pb/><t>för att inte bli fördömda tillsammans med världen.</t>


text:
<pb/>Alltså, mina syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>: när ni samlas för att äta, <pb/><t>så vänta på varandra.</t>


text:
<pb/>Om någon är hungrig ska han äta hemma, <pb/><t>så att er sammankomst inte blir till en dom för er.</t> <pb/>Allt det andra ska jag ge föreskrifter om när jag kommer. <pb/><i>[Till sist nämner Paulus att han kommer ta upp några specifika saker med dem som inte rör andra församlingar som läser detta brev. Korintierna hade skrivit angående många saker, men Paulus låter inte deras frågor styra brevets uppbyggnad. Paulus väljer ämnen som berör ”hela församlingen”, se 1:2.]</i>


text:
<pb/>Vad det gäller det andliga <i>(manifestationer, andliga gåvor)</i>, så vill jag inte att ni ska vara felinformerade <i>(okunniga, sakna kunskap)</i>.


text:
Ni vet ju att medan ni var hedningar fördes ni ständigt bort <i>(som fångar)</i> till stumma avgudar. Ni var ledda <i>(influerade)</i> så fort det fanns ett tillfälle <i>[för köttet eller djävulen att agera]</i>. <pb/><i>[Det urgamla uttrycket ”det känns rätt” är inte ett tillförlitligt sätt att avgöra om något är sant och rätt.]</i>


text:
<pb/>Därför vill jag klargöra för er så att ni förstår att ingen som vanemässigt talar genom <i>(influerad och i kraft av)</i> Guds Ande säger: ”Förbannad är Jesus”, och att ingen kan <i>[verkligen]</i> säga ”Jesus är <i>[min]</i> Herre” annat än genom <i>(influerad och i kraft av)</i> den helige Ande.


text:
<pb/>Det finns olika <e>gåvor</e> <i>(fritt givna gåvor, olika till sin karaktär, fördelade på olika personer)</i>, <pb/><t>men Anden, han är densamme.</t>


text:
<pb/>Det finns olika <e>tjänster</e> <i>(sätt att betjäna, olika till sin karaktär, fördelade på olika personer)</i>, <pb/><t>men Herren, han är densamme.</t>


text:
<pb/>Det finns olika typer av <e>kraftgärningar</e> <i>(sätt att arbeta, utföra ett uppdrag, olika till sin karaktär, fördelade på olika personer)</i>, <pb/><t>men Gud är densamme som verkar <i>(inspirerar, ger kraften)</i> i dem alla.</t>


text:
<pb/>Till varje person har Anden uppenbarats <i>(visat sig, getts som ett bevis)</i> för att göra nytta <i>(kontinuerligt förena, samla, vara användbar för andra)</i>.


text:
<pb/>Till en ges genom Anden <i>[kraften att tala]</i> <e>ord av vishet</e> <i>[ett vägledande ord i en speciell situation]</i>. <pb/>Till en annan ges <i>[kraften att ge]</i> <e>ord av kunskap</e> <i>[insikt om något som Gud på ett övernaturligt sätt uppenbarar]</i> genom samme Ande. <pb/><i>[Skillnaden mellan vishet och kunskap är att vishet handlar om hur kunskap ska appliceras i en viss situation. Ord av vishet handlar ofta om hur konflikter ska lösas och skapa enhet vilket betonas i föregående verser, se vers 4-6. Ett exempel på ord av vishet är när Salomo fick fram vem som var barnets verkliga moder i en vårdnadstvist, se 1 Kung 3:16-28. Flera exempel finns i Apostlagärningarna där ord av vishet hjälper strukturera upp matutdelningen och senare hur Jakobs ord löser en stor konflikt, se Apg 6:2-4; 15:19-22.</i> <pb/><i>Exempel på ord av kunskap är när Jesus ber Petrus att gå ner till sjön där han vet att en fisk kommer ha ett silvermynt i sin mun som de ska använda till tempelskatten, se Matt 17:24-27. Andra exempel är när Jesus talar till Natanael och kvinnan vid brunnen, se Joh 1:47-48; 4:16.]</i>


text:
<pb/>Till en annan, <e>tro</e> <i>[för under och tecken]</i> genom samme Ande. <pb/>Till en annan <e>gåvor att hela</e> <i>(bota sjuka, återskapa)</i> genom samme Ande. <pb/><i>[Det grekiska ordet är i plural. Kan syfta på många helanden men också på att det finns olika gåvor och sätt att hela olika sjukdomar, se Matt 10:1]</i>


text:
<pb/>Till en annan att utföra <e>kraftgärningar</e> <i>(mirakler, tecken, under)</i>. <pb/>Till en annan <e>profetisk klarsyn</e> <i>[gåvan att förstå och förmedla Guds vilja och syfte]</i>. <pb/>Till en annan att <e>skilja</e> <i>(ha förmåga att urskilja, särskilja)</i> <e>mellan andar</e>. <pb/>Till en annan olika sorters <e>språk</e> <i>(tungotal)</i>, <pb/>Till en annan <e>uttydning</e> av <i>(förmågan att förklara) [sådana]</i> språk <i>(tungotal)</i>.


text:
<pb/>Alla dessa <i>[gåvor, kraftgärningar]</i> är inspirerade av <i>(får sin kraft genom)</i> en och samme Ande, som fördelar dem till varje person som han vill. <pb/><i>[Paulus har beskrivit nio andliga gåvor, i vers 28-31 tas dessa upp igen, vilket är typiskt i ett kiastiskt skrivsätt. Totalt i Nya Testamentet nämns över tjugo olika andliga gåvor, de övriga tre passagerna är Rom 12:6-8; Ef 4:11; 1 Pet 4:10-11.]</i>


text:
<pb/>För på samma sätt som kroppen är en <i>(är en enhet)</i> <pb/><t>har den ändå många delar.</t> <pb/>Trots att det är många olika delar, <pb/><t>formar de tillsammans en kropp,</t> <t>så är det också med Kristus.</t>


text:
<pb/>Med en och samma Ande har vi alla döpts in i samma kropp, <pb/><t>vare sig vi är judar eller greker, slavar eller fria.</t> <pb/>Vi har alla fått dricka <i>(fått törsten släckt, blivit fyllda)</i> av samme Ande.


text:
<pb/><i>[I mitten mellan stycket som handlar om Kristi kropp, vers 12-14 och 25-27, finns en liknelse med den fysiska kroppen.]</i> <pb/>Om foten skulle säga: <pb/><t>”Eftersom jag inte är handen, så tillhör jag inte kroppen”,</t> <t>skulle den inte ändå tillhöra kroppen?</t>


text:
<pb/>Om örat skulle säga: <pb/><t>”Eftersom jag inte är ögat, så tillhör jag inte kroppen”,</t> <t>skulle den inte ändå tillhöra kroppen?</t>


text:
<pb/>Om hela kroppen var ett öga, <pb/><t>hur skulle den då kunna höra,</t> <pb/>eller om den bara var ett öra, <pb/><t>hur skulle den då kunna känna lukt?</t>


text:
<pb/>Men nu har Gud placerat varje kroppsdel i kroppen, varenda en av dem precis där han ville ha dem <i>(där de passar och fungerar bäst, där han tänkt ut att de ska vara)</i>.


text:
<pb/>Ögat kan inte säga till handen: <pb/><t>”Jag behöver inte dig”,</t> <pb/>och inte heller huvudet till fötterna: <pb/><t>”Jag behöver inte er.”</t>


text:
<pb/>och de delar av kroppen som vi inte tycker är värdefulla <i>(ärofyllda)</i>, <pb/><t>just dem klär vi med värdighet,</t> <pb/>och de mindre attraktiva delarna <pb/><t>omger vi med så mycket större omtanke <i>(elegans)</i>,</t>


text:
<t>medan de andra delarna inte behöver något sådant.</t> <pb/>Gud har sammanfogat kroppens alla delar <i>(förenat, kombinerat dem i rätt proportioner)</i>, <pb/><t>och gett större ära till de delar som saknar ära</t> <t><i>[de som inte har uppenbar yttre betydelse]</i>.</t>


text:
<pb/>Detta för att det inte ska uppstå splittring <i>(uppdelning, separering)</i> i kroppen, <pb/><t>utan delarna ska ha omsorg om varandra <i>(vara genuint angelägna om de andras bästa)</i>.</t>


text:
<pb/>Om en kroppsdel lider, <pb/><t>lider alla delar <i>[delar de lidandet]</i>.</t> <pb/>Om en kroppsdel blir ärad <i>(upphöjd)</i>, <pb/><t>så gläder sig också alla de andra <i>[är de delaktiga i glädjen]</i>.</t>


text:
<pb/>Nu är ni <i>[tillsammans]</i> Kristi kropp, <pb/><t>och ni är var och en <i>[individuellt]</i> hans kroppsdelar <i>(medlemmar)</i>.</t> <t><i>[Alla har sin egen plats och funktion.]</i></t>


text:
<pb/>Gud har utvalt människor <i>(lagt ner gåvor)</i> i församlingen <i>(kyrkan, folket som samlas)</i>: <pb/>Först apostlar <i>(budbärare, ambassadörer) [som grundar en församling]</i>, <pb/>som nummer två: profeter <i>(inspirerade förkunnare)</i>, <pb/>på tredje plats lärare, <pb/>sedan de som utför kraftgärningar <i>(mirakler) [har styrka över onda andemakter, sjukdomar]</i>, <pb/>sedan <i>[de som har]</i> gåvan att hela <i>(bota sjukdomar, återskapa)</i> <pb/><i>[de som är speciellt fokuserade på att]</i> hjälpa till <i>(kärleksfulla handlingar, hjälpsamhet, bära andras bördor) [grekiska ordet ”lyfta upp, bära”]</i> <pb/>administratörer <i>(gåvan att vara skicklig i administration, styra, leda) [grekiska ordet för ”sjökapten”]</i> <pb/>tala olika tungor <i>(språk)</i>. <i>[På ett övernaturligt sätt kunna tala språk man normalt inte talar, t.ex. det som skedde på pingstdagen, se Apg 2:5-13.]</i>


text:
<pb/>Alla är inte apostlar, eller hur? <pb/>Alla är inte profeter, eller hur? <pb/>Alla är inte lärare, eller hur? <pb/>Alla utför inte kraftgärningar <i>(mirakler)</i>, eller hur?


text:
<pb/>Alla har inte extraordinär gåva att hela, eller hur? <pb/>Alla talar inte andra språk, eller hur? <pb/>Alla kan inte uttyda, eller hur?


text:
<pb/>Var ivriga att få tag på <i>(sök, längta och sträva ständigt efter)</i> de mest användbara <i>(de bästa, högsta)</i> gåvorna. <pb/>Nu vill jag ändå göra er uppmärksamma på <i>(visa er)</i> en ojämförbart mycket högre väg. <pb/><i>[En ”högre väg” kan beskriva en väg genom ett bergspass, där det krävs ansträngning för att ta sig över, och binds fint ihop med 14:1 som uppmanar att ”springa efter kärleken”. Den högre vägen är osjälvisk utgivande kärlek.]</i>


text:
<pb/>Om jag talar både människors och änglars språk, <pb/><t>men saknar kärlek <i>(som är osjälvisk, utgivande och villkorslös)</i>,</t> <t>så är jag bara ekande brons eller en skrällande cymbal.</t> <pb/><i>[Lika öronbedövande låter mitt kärlekslösa tal i Guds och människors öron. Korint var känd för sitt bronshantverk. I verkstäderna längs med gatorna slog hantverkarna på metallen när de formade kärl och hantverk. Korintierna refererade till detta öronbedövande dån som hördes flera kvarter bort.]</i>


text:
<pb/>Om jag har profetians gåva, <pb/><t>förstår alla Guds dolda planer <i>(mysterier)</i>,</t> <t>har all kunskap,</t> <pb/>och om jag har all tro så jag kunde flytta berg, <pb/><t>men saknar kärlek <i>(som är osjälvisk, utgivande och villkorslös)</i>,</t> <t>så är jag ingenting <i>[värd]</i>.</t>


text:
<pb/>Om jag skänker alla mina ägodelar till välgörenhet <i>(för att ge mat åt de fattiga)</i>, <pb/><t>och även offrar min kropp för att brännas <i>[som i förlängningen ärar mitt eget namn]</i>,</t> <t>men saknar kärlek <i>(som är osjälvisk, utgivande och villkorslös)</i>,</t> <t>skulle jag inte vinna någonting.</t>


text:
<pb/><i>[Få textavsnitt i Bibeln har ryckts så ur sitt sammanhang som följande fyra verser. Stycket är den centrala delen i hur de andliga gåvorna ska användas i gudstjänsten. Stycket innehåller femton definitioner som beskriver egenskaperna hos Guds osjälviska utgivande kärlek. Listan börjar och slutar med positiva beskrivningar, medan åtta punkter i mitten definierar kärlek genom att skriva vad den inte är.]</i> <pb/>Kärleken <i>(den ovillkorliga, osjälviska, utgivande)</i> är <pb/><t>tålmodig <i>(tappar inte hoppet även om omständigheter går emot, ordagrant ”väljer att låta ilska och hämnd vara långt borta”)</i></t> <t>och mild <i>(vänlig, hjälpsam, god)</i>.</t> <pb/>Kärleken är aldrig avundsjuk <i>(tävlingsinriktad, jämförande, svartsjuk)</i>. <pb/>Kärleken skryter inte om sig själv <i>(talar inte arrogant, upphöjer inte sig själv, har inte en överlägsen attityd)</i>. <pb/>Den har inte ett uppblåst ego <i>(då man försöker visa sig själv bättre än vad man är)</i>.


text:
<pb/>Den är inte oförskämd <i>(agerar inte osmakligt, opassande, utmanande)</i>. <pb/>Den är inte självisk <i>(den söker inte sitt eget, insisterar inte på sin väg, sina rättigheter)</i>. <pb/>Den brusar inte upp <i>(blir inte irriterad, ilsken, är inte lättstött och överkänslig)</i>. <pb/>Den kommer inte ihåg oförrätter <i>(för inte loggbok över all ondska som den fått utstå)</i>. <i>[Det grekiska ordet är ”logizomai”, att bokföra.]</i>


text:
<pb/>Den gläder sig inte åt orättfärdighet <i>(andra människors synd och misslyckanden)</i>, <pb/><t>utan gläder sig i sanningen <i>(när det rätta segrar)</i>.</t>


text:
<pb/>Allt utstår den <i>(den fördrar allting och ger aldrig upp)</i>. <pb/>Allt tror den <i>(den är alltid beredd att tro det bästa)</i>. <pb/>Allt hoppas den <i>(oavsett omständigheter)</i>. <pb/>Allt uthärdar den <i>(den står fast, den utstår allt utan att avta i styrka)</i>.


text:
<pb/>Kärleken <i>(den ovillkorliga, osjälviska, utgivande)</i> <pb/><t>är aldrig utan verkan <i>(ger alltid resultat, blir aldrig uttömd, ger aldrig upp)</i>.</t> <pb/>Däremot ska <pb/><t>den profetiska gåvan förgå,</t> <t>tungotalet sluta,</t> <t>och kunskapen förgå.</t>


text:
<pb/>För vår kunskap är begränsad <i>(ofullständig, fragmentarisk)</i>, <pb/><t>och vår profetiska gåva är begränsad.</t>


text:
<pb/>Men när det som är fullkomligt <i>(fullvuxet, moget)</i> kommer, <pb/><t>då försvinner <i>(bleknar)</i> det som är begränsat.</t> <t><i>[Profetian, tungomålstalet och kunskapen tappar sitt värde och behövs inte då den byts ut mot den fullkomliga sanningen.]</i></t>


text:
<pb/>När jag var ett spädbarn <i>(hjälplös, omogen)</i>, <pb/><t>talade jag som ett spädbarn,</t> <t>hade ett spädbarns begränsade förståelse <i>(jag baserade min förståelse på intryck från sinnena)</i>,</t> <t>och tänkte <i>(resonerade)</i> som ett spädbarn.</t> <pb/>Men när jag nu blivit en man, <pb/><t>har jag lagt bort det barnsliga <i>(omogna sättet)</i>.</t>


text:
<pb/>För nu ser vi bara som i en spegel <i>(indirekt, det vi ser är bara som en reflektion av den sanna verkligheten)</i>, <pb/><t>men sedan <i>[när det fulländade kommer]</i> ska vi se ansikte mot ansikte.</t> <pb/>Nu är min kunskap begränsad <i>(ofullständig)</i>, <pb/><t>men då ska jag förstå fullt ut på samma sätt som jag själv är helt känd <i>[av Gud]</i>.</t>


text:
<pb/>Men nu består <i>(det som finns kvar för all framtid och aldrig förändras är)</i>: <pb/><t>tro <i>(förtröstan och förlitan på Gud)</i>,</t> <t>hopp <i>(glädjerikt hopp om evig frälsning)</i>,</t> <t>kärlek <i>(osjälvisk utgivande kärlek för Gud och människor)</i>,</t> <pb/>men störst av dem <i>(mest kraftfull)</i> är kärleken.


text:
<pb/><i>[Paulus återkommer nu till undervisningen om de andliga gåvorna som påbörjades i kapitel 12.]</i> <pb/>Sträva <i>(ordagrant ”spring efter”, följ)</i> efter kärleken, <pb/><t>men var också ivriga att få de andliga gåvorna,</t> <t>framför allt profetians gåva.</t>


text:
<pb/>Den som talar tungomål <i>[ett bönespråk som inte förstås om det inte finns någon som kan uttyda]</i> <pb/><t>talar inte till människor utan till Gud,</t> <t>eftersom ingen förstår honom.</t> <t>Han talar <i>[gudomliga]</i> hemligheter i sin ande.</t>


text:
<pb/>Men den som profeterar <i>[talar inspirerat av Gud, med eller utan referens till framtida händelser]</i> <pb/><t>talar till människor</t> <t>och ger uppbyggelse,</t> <t>uppmuntran och tröst.</t>


text:
<pb/>Den som talar tungomål <pb/><t>bygger upp sig själv,</t> <pb/>men den som profeterar <i>(talar inspirerat av Gud)</i> <pb/><t>bygger upp församlingen.</t>


text:
<pb/>Jag vill gärna att ni alla talar tungomål, <pb/><t>men ännu hellre att ni profeterar.</t> <pb/>Den som profeterar <i>[talar inspirerat av Gud genom att predika och undervisa]</i> <pb/><t>är större <i>(mer betydelsefull)</i> än den som talar tungomål,</t> <t>om han inte uttyder sitt tal, så att församlingen blir uppbyggd.</t>


text:
<pb/>Syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, <pb/><t>tänk er att jag kommer till er och talar <i>[obegripliga]</i> tungomål,</t> <pb/>vad hjälper det er <i>(vad blir det för nytta och vinst)</i> om jag inte ger er någon: <pb/><t>uppenbarelse</t> <t>eller kunskap</t> <t>eller profetia</t> <t>eller undervisning <i>(doktrin)</i>?</t> <pb/><i>[Denna lista hör ihop parvis. Uppenbarelse hör ihop med profetia och kunskap med undervisning. Uppenbarelse kommer genom profeten och kunskap genom läraren. Vers tre fokuserar på ”uppbyggelse, uppmuntran och tröst” medan här i vers sex kommer nästa steg ”uppenbarelse och kunskap” som leder till en djupare tro.]</i>


text:
<pb/><i>[Nu följer fyra liknelser: flöjt, harpa, trumpet och okända språk. Korint var en internationell stad med många nationaliteter och språk. En kristen som talar i tungor jämförs med en främling som talar ett okänt språk. Paulus poäng är att okända språk inte enar utan splittrar.]</i> <pb/>Om livlösa instrument, som till exempel flöjt eller harpa, <pb/><t>inte ger klara <i>(distinkta)</i> toner ifrån sig,</t> <t>hur ska man då kunna förstå vad som spelas?</t>


text:
<pb/>Om en militärtrumpet <i>[med olika signaler för anfall eller reträtt]</i> <pb/><t>skulle ge en otydlig signal,</t> <t>vem gör sig då redo till strid?</t>


text:
<pb/>Så är det också med er. <pb/>Om ni inte talar begripliga ord med era tungor, <pb/><t>hur ska man då kunna förstå vad ni säger?</t> <pb/>Då talar ni ut i tomma luften.


text:
<pb/>Men om jag inte vet vad ljuden betyder <pb/><t>blir jag en främling för den som talar,</t> <t>och den som talar blir en främling för mig.</t>


text:
<pb/>Så är det också med er, <pb/><t>eftersom ni är ivriga att få Andens gåvor,</t> <pb/>sök då sådana som bygger upp församlingen <pb/><t>så att ni har dem i överflöd.</t>


text:
<pb/>Vad innebär då detta? <pb/>Jag vill be i anden, <pb/><t>men jag vill också be med förståndet.</t> <pb/>Jag vill lovsjunga i anden, <pb/><t>men jag vill också lovsjunga med förståndet.</t> <pb/><i>[Efter en introduktion kommer en kiasm där vers 16-17 hör ihop med 24-25. Temat är att det som sägs i en gudstjänst måste vara begripligt.]</i>


text:
<pb/>Om du tackar Gud i anden, <pb/><t>hur ska då den oinvigde kunna säga sitt ”Amen” <i>(det är sant)</i> till din tacksägelse,</t> <t>när han inte förstår vad du säger?</t>


text:
<pb/>Du gör rätt i att tacka Gud, <pb/><t>men den andre blir inte uppbyggd <i>[om de inte förstår vad du säger]</i>.</t> <pb/><i>[Amen är ett hebreiskt ord som betyder ”fast”, ”trovärdig”, ”sann”. Det bekräftar vad som nyss har sagts. Församlingen var engagerad och svarade instämmande efter en bön eller lovprisning. Detta bruk var vanligt både i synagogan och i den tidiga kristna församlingen.]</i>


text:
<pb/>Men i församlingen vill jag hellre tala <pb/><t>fem ord med mitt förstånd för att undervisa andra</t> <t>än tiotusen <i>[myriader av ord]</i> med tungomål.</t>


text:
<pb/>Syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, var inte <i>[som omogna]</i> barn till förståndet <i>(i era tankar)</i>. <pb/>Vad det gäller ondskan, där ska ni vara som spädbarn <pb/><t>medan ni är vuxna <i>[mogna]</i> till förståndet.</t>


text:
<pb/>Det står skrivet i lagen: <pb/>”Genom främmande språk <pb/><t>och främmande läppar</t> <pb/>ska jag tala till detta folk, <pb/><t>och inte ens då ska de lyssna till mig,</t> <pb/>säger Herren.” <i>[Jes 28:11-12]</i>


text:
<pb/>Alltså är tungomålen ett tecken <pb/><t>inte för de troende utan för de otroende <i>[som är på väg att börja tro]</i>,</t> <pb/>medan profetian <i>[som förklarar Guds Ord och vilja]</i> är ett tecken <pb/><t>inte för de otroende utan för de troende.</t>


text:
<pb/>Om nu hela församlingen samlas och alla talar <i>[okända]</i> tungomål <pb/><t>och det kommer in några som inte förstår eller inte tror,</t> <t>säger de då inte att ni är galna?</t>


text:
<pb/>Men om alla profeterar <i>[i ordning, två eller tre i taget, se vers 29]</i> <pb/><t>och det kommer in en som inte tror eller inte förstår,</t> <t>då blir han överbevisad <i>[om sin synd och otro]</i> av alla <i>[profetiska ord som ger klarhet över Guds Ord]</i></t> <t>och dömd <i>(utvärderad)</i> av alla <i>[Bibelns ord]</i>.</t>


text:
<pb/>Hans hjärtas hemligheter <i>(inre liv)</i> uppenbaras, <pb/><t>och han faller ner på sitt ansikte</t> <t>och tillber Gud och erkänner: ”Gud finns verkligen i <i>(bland)</i> er!”</t>


text:
<pb/><i>[Detta är det andra stora stycket som handlar om ordningen i gudstjänsten. I den första sektionen, 1 Kor 11:17-34, tog Paulus upp problem kring nattvardsfirandet där några var hungriga och andra var berusade. I detta stycke tar han upp det som sägs i gudstjänsten som verkade vara kaotisk. Predikan och bön måste ske under ordnade former.]</i> <pb/>Hur ska det då vara, syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>? <pb/>Jo, när ni samlas har var och en något att ge: <pb/><t>en psalm,</t> <t>en undervisning <i>[av lärare]</i>,</t> <t>en <i>[profetisk]</i> uppenbarelse,</t> <t>ett tungotal och en uttydning.</t> <pb/>Låt allt bli till uppbyggelse. <pb/><i>[Dessa fem element visar på en delaktighet i gudstjänsten. Det verkar dock som samlingarna har blivit onödigt långa och kontraproduktiva. Både män och kvinnor bad och profeterade, se tidigare stycket 11:4-5. Nu uppmanas både män och kvinnor att inte tala i munnen på varandra, vänta på sin tur och ibland vara tysta.]</i>


text:
<pb/>Om någon <i>[man eller kvinna i församlingen]</i> talar tungomål <pb/><t>får två eller högst tre tala,</t> <t>en i sänder, och någon ska uttyda.</t>


text:
<pb/>Finns det ingen som uttyder <pb/><t>ska tungomålstalaren vara tyst i församlingen</t> <t>och i stället tala för sig själv och för Gud.</t>


text:
<pb/>Två eller tre profeter <i>[män eller kvinnor, se 1 Kor 11:4-5]</i> ska tala, <pb/><t>och de andra ska <i>[reflektera]</i> pröva det som sägs.</t> <pb/><i>[Det ska ges tid att reflektera över och pröva det som sagts. Det är naturligt att de som har gåvan att ”skilja mellan andar” använder sin gåva här för att urskilja det som sagts, se 1 Kor 12:10.]</i>


text:
<pb/>Ni kan alla profetera, en i sänder, <pb/><t>så att alla blir undervisade och alla blir uppmuntrade <i>(styrkta, hjälpta)</i>.</t>


text:
<pb/>Och profeternas andar underordnar sig profeterna. <pb/><i>[Målet är ökad kunskap och uppbyggelse. Den sista delen ”profeternas andar är underordnade” innebär att den som talar själv kan kontrollera sitt tal, de kan inte säga ”Gud fick mig att göra det” som en ursäkt för att tala okontrollerat i munnen på varandra.]</i>


text:
<pb/><i>[Dessa direktiv, riktade till dem som talar i tungor och de som profeterar, är till för att skapa struktur.]</i> <pb/>För Gud är inte oordningens <i>(förvirringens)</i> Gud utan fridens, <pb/><t>på samma sätt är det i alla andra heligas församlingar.</t> <pb/><i>[Det är en fin kombination av struktur och frihet. Ibland har den sista delen av denna vers kombinerats med nästa vers, men på samma sätt som i 11:16 är det en lämplig avslutning på argumentet om Guds ordning och frid som var ett kännetecken i alla församlingar, och borde göra det även i Korint.]</i>


text:
<pb/><i>[Ur sitt sammanhang verkar följande verser motsäga att kvinnor kan be och profetera, som Paulus nyss skrev i 1 Kor 11:5. I församlingen i Korint fanns bl.a. det gifta paret Priscilla och Aquila som Paulus bott hos i åtta månader, se Apg 18:2. Frun, Priscilla, är med och undervisar Apollos, se Apg 18:26. Tillrättavisar han nu henne och säger att ingen kvinna får tala i gudstjänsten? Var det fel av Maria från Magdala att på Jesu uppdrag berätta för lärjungarna att han var uppstånden, se Joh 20:17? Ser man sammanhanget så tar Paulus här upp tre olika grupper som störde ordningen i gudstjänsten:</i> <pb/><i>1. Profeter, både män och kvinnor, uppmanas att inte prata i munnen på varandra och ska vara tysta, se vers 30.</i> <pb/><i>2. Tungomålstalare, både män och kvinnor, uppmanas att vara tysta om det inte finns någon som kan uttyda, se vers 28.</i> <pb/><i>3. En grupp gifta kvinnor, som troligen ställde frågor och störde, uppmanas att inte göra det. Eftersom de ska fråga sina män hemma var orsaken inte ointresse, snarare tvärt om. Kanske förstod man inte grekiskan och frågade om ordens betydelse. Korint var en multikulturell stad där många olika språk talades.</i> <pb/><i>Alla dessa tre grupper ska vara tysta och inte störa gudstjänsten.]</i> <pb/>Kvinnorna ska vara tysta i era församlingar. <pb/>De får inte tala <i>[småprata och störa under gudstjänsten]</i> <pb/><t>utan ska underordna sig <i>[mötesledaren]</i>,</t> <t>som också lagen säger.</t>


text:
<pb/>Vill de veta något ska de fråga sina män därhemma, <pb/><t>för det är en skam för en kvinna att tala i församlingen.</t>


text:
<pb/>Var det kanske från er som Guds ord gick ut, <pb/><t>eller var det bara till er det kom?</t> <pb/><i>[Det är oklart vilken lag Paulus syftar på i vers 34. Normalt brukar detta grekiska ord ”nomos” syfta på Mose lag. Det finns dock ingen lag som säger att kvinnan ska vara tyst. Tvärtom, i Ps 68:12 står det: ”Herren låter sitt ord förkunnas, stor är skaran av kvinnor som kommer med glädjebudet.” Även Joel 2:28 är tydlig med att både kvinnor och män ska profetera.</i> <pb/><i>En alternativ förklaring är att vers 34-35 är ett citat från en judisk-kristen grupp i församlingen som ville tysta kvinnorna. Paulus har svarat på flera brevfrågor tidigare, se 1 Kor 7:1, 25; 8:1. Paulus två motfrågor: ”Var det kanske från er som Guds ord gick ut, eller var det bara till er det kom?” blir då riktade till män som förvränger Guds Ord och försöker hindra kvinnor från att tala. Jesus refererar också på liknande sätt till fariséernas tillägg och utläggningar av lagen, se Matt 5:17-48.</i> <pb/><i>Paulus instruktioner var tydliga och förstods av sin samtid. Tyvärr vet vi ganska lite om hur de första kristna firade gudstjänst och klädstilen som diskuteras i 1 Kor 11:2-16. Det blir därför svårt för oss att helt förstå dessa ord. Att då ensidigt använda dessa verser som ståndpunkt för eller emot kvinnors tjänst i församlingen är vanskligt. Det som dock är helt klart är att Paulus inte säger emot sig själv och tystar de kvinnliga profeterna och bedjarna i kapitel 11!]</i>


text:
<pb/><i>[På samma sätt som föregående stora stycke, om hur man ska leva som kristen i en fallen värld, kap 8-10, hade en avslutning, se 10:32-33, kommer en avslutning och sammanfattning på detta stycke, kap 11-14, om gudstjänsten.]</i> <pb/>Om någon tror sig vara profet <i>[som utvecklades i kap 11]</i> <pb/><t>eller andlig <i>[som diskuterades i kap 12]</i>,</t> <pb/>ska han inse att det jag skriver till er <pb/><t>är Herrens bud. <i>[Allt måste ske i kärlek, kap 13.]</i></t>


text:
<pb/>Om någon inte erkänner detta, <pb/><t>är han själv inte erkänd.</t> <pb/><i>[Centralt finns en referens till budet ”att älska varandra”, som Jesus redan gav sina lärjungar, se Joh 15:12.]</i>


text:
<pb/>Alltså, mina syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, <pb/><t>var ivriga att profetera <i>[som ordningen för gavs i 14:1-12]</i></t> <t>och hindra inte tungomålstalandet <i>[som riktlinjer för gavs i 14:13-25]</i>.</t>


text:
<pb/>Syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, nu vill jag påminna er om det evangelium <i>(det glada budskapet om frälsningen)</i> som jag predikade för er. Ni tog emot evangeliet och står på den grunden.


text:
Genom den <i>[tron]</i> blir ni frälsta <i>(trygga, upprättade, bevarade, helade, försörjda, befriade, fria från synd och har evigt liv med Gud efter döden)</i>, om ni nu fortfarande håller fast vid det jag predikade för er, annars har er tro varit bortkastad.


text:
<pb/>Jag gav er <i>(förmedlade, hjälpte er att förstå)</i> det viktigaste först <i>[trons grunder]</i>, det jag själv personligen hade fått ta emot: <pb/>Att Kristus dog för våra synder, <pb/><t>precis som Skrifterna förutsade. <i>[Jesaja skrev om detta 700 år innan Jesus föddes, se Jes 53:3-6.]</i></t>


text:
<pb/>Att han blev begraven. <pb/><t><i>[Detta skriver också Jesaja om, se Jes 53:9.]</i></t> <pb/>Att han på den tredje dagen skulle uppstå och lever nu, <pb/><t>precis som Skrifterna förutsade. <i>[David skrev om detta 1 000 år innan Jesus föddes, se Ps 16:10.]</i></t>


text:
<pb/>Han uppenbarade sig <i>(blev synlig)</i> för: <pb/>Kefas <i>[Petrus, se Luk 24:34]</i>, <pb/><t>sedan för de tolv <i>[vid flera tillfällen, se Joh 20:19-20; Joh 20:26; Joh 21]</i>.</t>


text:
<t>Efter det visade han sig för över fem hundra syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i></t> <t>vid ett tillfälle, varav de flesta fortfarande lever, men några har somnat in <i>(dött)</i>.</t>


text:
<pb/>Senare uppenbarade han sig för Jakob <i>[antagligen Jesu halvbror]</i>, <pb/><t>sedan alla apostlarna,</t>


text:
<t>sist av alla uppenbarade han sig för mig <i>[Paulus]</i>,</t> <t>som en förtidigt född.</t> <pb/><i>[Jesus visade sig i ett ljussken när Paulus, då känd som Saulus, var på väg till Damaskus för att fängsla kristna, se Apg 9:3. En förtidigt född överlevde sällan födseln, dvs. är dömd till en säker död, en bild på Paulus oväntade frälsning och kallelse som apostel. När Paulus skriver detta brev har han haft en argumentation med Petrus, se Gal 2:11-14. Här ger han Petrus första platsen och sig själv den sista. Paulus inledde att skriva om splittringarna där ”en höll sig till Paulus och en annan till Petrus”, se 1 Kor 1:12-13. Här vänder han nu på ordningen och visar hur Petrus och Paulus står tillsammans som vittnen till den uppståndne Jesus.</i> <pb/><i>Det finns även en litterär parallellism med två sektioner som båda börjar med en person. Petrus inleder den första, följt av de tolv och sedan fem hundra personer. Den andra sektionen börjar med Jakob, följt av apostlarna och sedan väntar man sig ett högt nummer på samma sätt som i den första sektionen. Istället för fem hundra personer där de flesta fortfarande är vid livet, kommer Paulus namn, som ett förtidigt fött barn.]</i>


text:
<pb/>Jag är den minste <i>(ringaste)</i> av apostlarna <i>(sändebuden, ambassadörerna)</i>, ovärdig att kallas en apostel eftersom jag har förföljt <i>(jagat, trakasserat)</i> Guds församling <i>(de utkallade)</i>.


text:
<pb/>Men genom Guds nåd <i>(oförtjänta favör, gåva, kraft och välsignelse)</i> är jag den jag är, och hans nåd mot mig visade sig inte ha varit förgäves <i>(fruktlös, utan verkan)</i>. Jag har arbetat hårdare än de andra <i>[apostlarna]</i>, dock inte jag själv, utan Guds nåd <i>(Guds verksamma kraft)</i> som varit med mig.


text:
Oavsett om det var jag eller de andra apostlarna <i>[oavsett vem som arbetade mest intensivt, och vem ni fick höra evangeliet ifrån]</i>, så är det detta vi predikar <i>[att Jesus dog, blev begraven och nu är uppstånden, se vers 3-4]</i>, och detta ni har kommit till tro på.


text:
<pb/><i>[I den här sista delen i Paulus brev finns en lovsång till uppståndelsen som en parallell till Korsets lov, se 1 Kor 1:17-2:2. Korset och uppståndelsen är två sidor på samma mynt. Huvudtemat i hyllningen till uppståndelsen ramar in stycket, se vers 12 och 20, och i kiasmens centrum, se vers 15.]</i> <pb/>Om nu <e>Kristus</e> predikas som <e>uppstånden</e> från de döda, <pb/><t>hur kommer det sig då att några av er säger att det inte finns någon uppståndelse <i>(uppstigande, nytt liv)</i> av de döda?</t>


text:
<pb/>Om Kristus inte har uppstått, <pb/><t>då är vår förkunnelse <i>(predikan)</i> meningslös</t> <t>och er tro meningslös.</t>


text:
<pb/>Då skulle vi även bli avslöjade <pb/><t>att vara Guds falska vittnen,</t> <pb/>eftersom vi har vittnat om att han <pb/><t><e>uppväckte Kristus</e>,</t> <pb/>som han i det fallet inte gjort <pb/><t>om det är sant att de döda inte kan uppstå.</t>


text:
<pb/>Om inte Kristus har uppstått <pb/><t>då är er tro utan mening,</t> <t>och ni är kvar i era synder <i>[kontrollerade av den och under Guds dom]</i>.</t>


text:
<pb/>Om vi som lever i Kristus bara har vårt hopp i detta <i>[jordiska]</i> liv, <pb/><t>och det är allt, då är vi av alla människor de mest ömkansvärda <i>(sorgliga, miserabla, patetiska)</i>.</t>


text:
<pb/>Men nu är <e>Kristus uppstånden</e> från de döda <i>[till evigt liv]</i>, <pb/><t>och han blev den förste <i>(en försmak, förstlingen, förstlingsfrukten)</i> av de som har dött <i>(somnat in i döden)</i>.</t> <pb/><i>[Utan uppståndelsen är tron meningslös och vi är kvar i våra synder. Om det inte vore för uppståndelsen skulle Jesus varit som vilken rabbin som helst som försökte förnya Israel, men misslyckades. I så fall skulle Petrus, Jakob, Andreas och Johannes återvänt till sina båtar och levt ett vanligt liv. Uppståndelsen visar att synd och död inte fick det sista ordet.]</i>


text:
<pb/>För eftersom det var genom en människa som döden kom <i>[in till världen]</i>, <pb/><t>så kom också uppståndelsen från de döda genom en människa.</t>


text:
<pb/>Liksom alla dör genom Adam, <pb/><t>på samma sätt ska alla genom Kristus få liv <i>(göras levande)</i>.</t> <pb/><i>[Alla människor är släkt med Adam och har del i syndafallet. Alla kommer också att uppstå till evigt liv eller evig dom. När Paulus kvinnosyn diskuteras kan det vara värt att notera att Paulus skyller syndafallet på Adam, tvärt emot den vedertagna judiska traditionen att skylla på Eva. Några av de utombibliska skrifter som påverkade judendomen på Paulus tid var Ben Syraks skrifter från 190-talet f.Kr. där det står ”Från en kvinna leder synden sitt ursprung, och för hennes skull måste vi alla dö”, se Syr 25:24.]</i>


text:
<pb/>Men i tur och ordning <i>[Korint var en koloni som ursprungligen var bebodd av pensionerade romerska soldater, Paulus använder sig av den militära termen för rang]</i>: <pb/>Kristus är den förste <i>(förstlingsfrukten)</i>. <i>[Jesus var den förste som uppstod för att aldrig mer dö igen och fick en ny kropp, han har den högsta rangen. Detta skedde ca år 30 e.Kr.]</i> <pb/>Sedan när han kommer <i>[tillbaka]</i>, <pb/><t>de som tillhör Kristus. <i>[Alla kristna genom tiderna som dött, får liv och uppstår och får nya kroppar när Jesus kommer tillbaka.]</i></t>


text:
<pb/>Därefter kommer slutet. <i>[Den sista uppståndelsen är då alla människor uppstår och kommer ställas inför den vita tronen och var och en får höra sin dom, se Matt 25:46.]</i> <pb/>Då överlämnar han kungariket till Gud, hans Fader, <pb/><t>efter att ha avsatt allt annat styre <i>(ärkehärskare, ledare från urgamla tider, militär term för general, den högsta ledaren)</i></t> <t><i>[demoner av hög rang antagligen]</i>,</t> <t>och varje auktoritet <i>(militär term för delegerad auktoritet)</i></t> <t>och makt <i>(kraft)</i>.</t>


text:
<pb/>För han <i>[Jesus]</i> måste vara Kung och regera <i>[i tusenårsriket]</i> <pb/><t>tills han lagt alla sina fiender under sina fötter.</t>


text:
<pb/>för <i>[det står i Ps 8:6:]</i> <pb/><t>”Han <i>[Fadern]</i> har lagt allt under hans <i>[Kristus]</i> fötter.”</t> <pb/>När det står att ”allt” har blivit lagt under honom, <pb/><t>är naturligtvis den som har lagt allt under Kristus undantagen.</t>


text:
<pb/>När allt har lagts under honom, <pb/><t>ska Sonen själv underordna sig den <i>[Fadern]</i></t> <t>som har lagt allt under honom,</t> <t>för att Gud ska bli allt i alla.</t>


text:
<pb/><i>[Paulus ger nu tre argument för att de döda kommer att uppstå:]</i> <pb/>Vad ska annars de som döper sig för de döda göra? <pb/>Om de döda inte alls uppstår, <pb/><t>varför döper de då sig för dem.</t> <pb/><i>[Denna vers är omdebatterad och det finns många tolkningar. En av avarterna är att man kan döpa sig ”ställföreträdande” för redan döda personer, vilket idag praktiseras av mormoner. Det finns dock ingen annan vers som styrker att man kan döpa sig för någon annan, snarare tvärt om, alla andra verser i Bibeln visar att dopet handlar om ett eget beslut att följa Jesus - man kommer till tro och låter sig döpas. Den mest naturliga tolkningen är att versen syftar på anhöriga till avlidna troende som kommer till tro. Ett exempel kan vara en döende mor som säger till sin son som ännu inte är en kristen: ”vi kommer att ses igen.” När sonen senare kommer till tro och låter sig döpas finns det hopp om att han ska få se sin älskade mor igen. Oavsett vad som syftas på här, nämns detta i förbigående av Paulus i sin argumentation för de dödas verkliga uppståndelse.]</i>


text:
<pb/>Syskon <i>(bröder och systrar)</i>, <pb/><t>så sant som ni är min stolthet i Kristus Jesus vår Herre</t> <t>- jag dör varje dag.</t> <pb/><i>[Styckets centrum.]</i>


text:
<pb/>Om jag trott som folk i allmänhet när jag kämpade mot vilddjuren i Efesos, <pb/><t>vad hade det tjänat till?</t> <pb/><i>[Det är troligt att Paulus liknar inflytelserika onda människor i Efesos med vilddjur. Herakleitos, en grekisk filosof från Efesos, hade kallat sina landsmän ”vilddjur” fyra hundra år tidigare. Epimenides kallade även kreterna samma sak, se Tit 1:12. Paulus befinner sig i Efesos och där är hans liv i fara, se 2 Kor 1:8. Även om tumultet som silversmeden Dimitris startar inte ännu har skett, se Apg 19:29-30, eftersom Paulus tvingas lämna staden direkt efteråt, så börjar han få ”många motståndare”, se 1 Kor 16:9.]</i> <pb/>Om de döda inte uppstår, <pb/><t>låt oss äta och dricka, för i morgon dör vi.</t> <pb/><i>[Utan uppståndelse kan man lika gärna ge upp, se Jes 22:13; Pred 8:15. Jesus använder liknande resonemang i liknelsen om den rike dåren, se Luk 12:19.]</i>


text:
<pb/>Bli inte förledd: <pb/>”Dåligt sällskap fördärvar god moral.” <pb/><i>[Kan vara ett citat från den grekiske författaren Menander som levde på 300-talet f.Kr. Det kan också ha varit ett populärt samtida ordspråk.]</i>


text:
<pb/>Vakna upp från er berusning <i>(besinna er)</i>! Lev rättfärdigt och sluta synda! Några av er är helt okunniga om Gud. Det säger jag till er skam.


text:
<pb/><i>[Några bland de troende i Korint trodde inte på att de döda skulle uppstå, se 15:2.]</i> <pb/>Men nu undrar någon: <pb/>Hur uppstår de döda? <pb/>Vilken sorts kropp har de när de kommer?


text:
<pb/>Du dåre <i>(du som helt saknar förstånd och inte resonerar logiskt)</i>! <pb/><i>[Paulus kallar det dåraktigt att inte tro på något bara för att man inte förstår exakt hur det fungerar, och tar några exempel från vardagen. Lika självklart som att ett frö som planteras dör och växer upp till något nytt, lika självklart är det att en kropp som begravts kan få en ny kropp vid uppståndelsen.]</i> <pb/>Det du sår får inte liv <i>[skjuter inte upp ur marken och börjar växa]</i> <pb/><t>om det inte först dör.</t>


text:
<pb/>Det frö du sår har inte den kropp <i>[sammansättning och yttre utseende]</i> som den senare kommer att få, <pb/><t>det är bara ett naket korn - ett sädeskorn eller något annat frö.</t>


text:
<pb/>Allt kött är inte av samma slag, <pb/><t>människorna har sina,</t> <t>boskapen sina,</t> <t>fåglarna sina</t> <t>och fiskarna sina.</t> <pb/><i>[Kropparna ser olika ut, människorna har hud, boskapen päls, fåglar fjädrar och fiskar fjäll.]</i>


text:
<pb/>Det finns också himmelska kroppar <i>[solen, månen och stjärnorna]</i> <pb/><t>och jordiska kroppar <i>[människor, djur och växter]</i>.</t> <pb/>De himmelska kropparna har sin glans <i>(ära, skönhet, härlighet)</i> <pb/><t>och de jordiska har en annan sorts glans.</t>


text:
<pb/>Solen har sin glans, <pb/><t>månen har en annan glans,</t> <t>och stjärnorna ännu en glans,</t> <t>ja, varje stjärna har sin egen glans <i>(de överträffar varandra i skönhet, härlighet)</i>.</t>


text:
<pb/>Så är det också med de dödas uppståndelse. <pb/>Det som blir sått förgängligt <i>[den förgängliga kroppen som begravs blir ”sådd” i jorden]</i> <pb/><t>uppstår oförgängligt <i>(odödlig, fri från förgängelsen)</i>.</t>


text:
<pb/>Det som blir sått föraktat, <pb/><t>uppstår i härlighet.</t> <pb/>Det som blir sått svagt, <pb/><t>uppstår fullt av kraft.</t>


text:
<pb/>Det som blir sått som en kropp med fysiskt liv, <pb/><t>uppstår som en kropp med ande.</t> <pb/>Om det finns en kropp med fysiskt liv, <pb/><t>då finns det också en med ande.</t>


text:
<pb/>Det står skrivet <i>[1 Mos 2:7]</i>: <pb/>”Den första människan, Adam, <pb/><t>blev en varelse med liv.”</t> <pb/>Den siste Adam <pb/><t>blev en ande som ger liv.</t>


text:
<pb/>Den första människan kom från jorden och var jord, <pb/><t>den andra människan kom från himlen.</t>


text:
<pb/>De som är av stoft, är lika honom som först var gjord av stoft <i>[de har ett jordiskt sinne]</i>. <pb/><t>De som är från himlen, är lika honom <i>[Jesus]</i> som är från himlen <i>[har ett himmelskt tankesätt]</i>.</t>


text:
<pb/>På samma sätt som vi har burit den jordiska människans avbild, <pb/><t>ska vi också bära den himmelska människans avbild <i>[bära Jesu avbild, han som kom från himlen]</i>.</t>


text:
<pb/>Men det säger jag, syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>: <pb/>kött och blod kan inte ärva Guds rike, <pb/><t>och det förgängliga kan inte ärva det oförgängliga.</t> <pb/><i>[I kapitel 13 finns den välkända kärlekens lov. Värd minst lika stor uppmärksamhet är korsets och uppståndelsens lov, se 1:17-2:2 och 15:51-58. Som de övriga lovprisningarna består den av tre delar. Dessa tre handlar alla om segern över döden.]</i>


text:
<pb/><i>[På samma sätt som korsets lov beskriver hur korset är en Guds vishet och har hemligheter, har även uppståndelsen sina hemligheter, se 2:1. Paulus mål är att visa och förklara dessa hemligheter, se 4:1. Den första delen ramas in av ordet ”förvandlas”, och förvandlingen kommer att ske snabbt.]</i> <pb/>Se, jag säger er en hemlighet: <pb/>Vi ska inte alla insomna, <pb/><t>men vi ska alla förvandlas,</t>


text:
<pb/>i ett nu, <pb/><t>på ett ögonblick,</t> <t>vid den sista basunens ljud.</t> <pb/>För basunen ska ljuda, <pb/>och de döda ska uppstå odödliga, <pb/><t>och vi ska förvandlas.</t> <pb/><i>[Vilka är ”vi” i vers 51 och ”oss” i vers 57? Troligt är att Paulus inte bara ser sin generation utan alla troende genom historien.]</i>


text:
<pb/>För detta förgängliga <i>[vår kropp som bryts ner]</i> <pb/><t>måste ikläda sig oförgänglighet <i>[gudomlig natur]</i>,</t> <pb/>och det dödliga <pb/><t>måste ikläda sig odödlighet <i>(frihet från död)</i>.</t>


text:
<pb/>När det som är förgängligt <pb/><t>har iklätt sig det oförgängliga,</t> <pb/>och detta som var dödligt <pb/><t>har iklätt sig odödlighet.</t> <pb/><i>[Det sista stycket ramas in av ordet ”seger”!]</i> <pb/>Då ska det bli som det står skrivet: <pb/><t>”Döden är uppslukad i seger!” <i>[Jes 25:8]</i></t>


text:
<pb/>”Död, var är din seger? <pb/><t>Död var är din udd <i>(din giftgadd)</i>?” <i>[Hos 13:14]</i></t>


text:
<pb/>Dödens udd <i>(dess gift)</i> är synden, <pb/><t>och synden har sin kraft <i>(makt)</i> i lagen <i>[eftersom det är lagen som fördömer synden]</i>.</t>


text:
<pb/>Stå därför fasta och orubbliga, mina älskade syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, <pb/><t>arbeta alltid hängivet för Herren,</t> <t>fullt medvetna att i Herren <i>(förenade, tillsammans med honom)</i></t> <t>är er möda inte förgäves.</t>


text:
<pb/>När det gäller insamlingen till de heliga ska ni göra så som jag har föreskrivit församlingarna i Galatien. <pb/><i>[Paulus hade nyligen besökt församlingarna i Galatien och Frygien på väg till Efesos, där han nu befann sig, se Apg 18:23; 19:1. Att komma ihåg troende som var fattiga var en viktig del av Paulus arbete, se Gal 2:10.]</i>


text:
<pb/>På första veckodagen <i>[som är söndag i den judiska veckan]</i> ska var och en av er hemma lägga undan och samla vad han lyckas få ihop, så att insamlingarna inte görs först vid min ankomst.


text:
När jag kommer ska jag skicka dem ni finner lämpliga, försedda med brev, till Jerusalem för att överlämna er gåva.


text:
Om det finns anledning för mig att resa, kommer de att resa tillsammans med mig. <pb/><i>[Här finns några viktiga principer i givandet. Alla är involverade, Paulus riktar sig inte bara till de rika utan till alla. Det finns en regelbundenhet, man samlar in varje vecka då man möts till gudstjänst. Det är inte bara en person som ska ansvara för pengarna. Paulus dikterar inte hur allt ska gå till, församlingen själv har frihet att utse lämpliga personer. I nästa brev skriver Paulus i kapitel åtta och nio om givandet, som ska ske av hjärtat, utan tvång och i glädje, se 2 Kor 9:7.]</i>


text:
Men hos er stannar jag en tid om det går, kanske hela vintern, så att ni får utrusta mig för fortsatt färd, vart det nu blir.


text:
Jag vill inte besöka er nu på genomresa, för jag hoppas kunna stanna hos er en tid om Herren tillåter.


text:
<pb/>När Timoteus kommer <i>[till er i Korint]</i>, se då till att han kan vara hos er utan oro, för han arbetar med Herrens verk precis som jag.


text:
Därför får ingen se ner på honom. Hjälp honom i väg i frid så att han kan komma till mig. Jag och bröderna väntar på honom.


text:
När det gäller vår broder Apollos har jag ivrigt uppmanat honom att resa till er tillsammans med bröderna. Men han ville inte alls åka nu, utan reser när han får tillfälle.


text:
<pb/>Mina syskon: Ni vet ju att Stefanas familj är förstlingsfrukt i <i>[provinsen]</i> Achaia <i>[nuvarande södra Grekland där staden Korint låg]</i> <pb/><t>och att de har ställt sig till de heligas tjänst.</t>


text:
<pb/>Rätta er därför efter sådana människor <pb/><t>och alla andra som arbetar tillsammans och kämpar <i>(arbetar hårt)</i> med dem.</t> <pb/><i>[Stefanas familj, som Paulus också omnämner i början av brevet, se 1:16, var bland de första som kom till tro i Korint. Paulus var den som hade döpt dem. Stefanas tillhörde troligen de mer välbärgade i församlingen med eget hushåll, slavar och tjänstefolk. Han lyfts fram som ett exempel på en som istället för att utnyttja sin sociala ställning för egna syften, använt sin position för att hjälpa andra.]</i>


text:
<pb/>Jag är glad att Stefanas, Fortunatus och Achaikus <i>[två män med slavnamn, troligen från Stefanas hushåll]</i> har kommit, <pb/><t>eftersom de har fyllt tomrummet efter er,</t>


text:
<pb/>Församlingarna i Asien <i>[bland annat från städerna Smyrna, Pergamon, Thyatira, Sardes, Filadelfia, Hierapolis, Laodikeia, Kolossai och Miletos]</i> hälsar till er. <pb/>Aquila och <i>[hans fru]</i> Prisca och församlingen i deras hus <i>[här i Efesos]</i> hälsar hjärtligt till er i Herren. <i>[Ett gift par som arbetade tillsammans med Paulus som tältmakare. De hade flytt från Rom till Korint i samband med Claudius utvisning av judar. Därifrån hade de följt med Paulus till Efesos. I Apostlagärningarna kallas hon Priscilla, medan Paulus alltid använder hennes formella namn Prisca.]</i>


text:
<pb/>Alla syskonen <i>(bröderna och systrarna i tron) [alla kristna här i Efesos]</i> hälsar till er. <pb/>Hälsa varandra med en helig kyss. <i>[Ett uttryck för kärlek, förlåtelse och enhet, grekiska ”philema”. Kindkyssen var och är en vanlig hälsningsform i Medelhavsområdet.]</i>


text:
<pb/>Denna hälsning skriver jag, Paulus, med egen hand. <pb/><i>[Det var vanligt att man använde sig av en skrivare som hade en bra handstil för att antingen diktera ett brev, eller renskriva ett utkast. Paulus tar som vanligt över pennan för att avsluta brevet, se Gal 6:11; 2 Tess 3:17.]</i>


text:
<pb/>Om någon inte värdesätter <i>(älskar, grekiska ”phileo”)</i> Herren <pb/><t>ska han vara under förbannelse.</t> <pb/><i>[Paulus vill vara helt tydlig med att det är viljan att vara vän med Jesus som är det viktiga. Petrus misslyckades att stå upp för Jesus men blev upprättad, David föll i grov synd men reste sig på nytt. Paulus vill understryka allvaret i hans budskap och ställa läsarna inför ett medvetet val.]</i> <pb/>Maranatha! <pb/><i>[Flera hebreiska/arameiska ord och begrepp verkar ha använts av den grekisktalande kyrkan. De vanligaste är: amen, abba, mammon, hosianna och maranatha. Ordet ”maranatha” är ett sammansatt ord som kan delas upp i orden ”maran-atha” eller ”marana-tha”. I första fallet blir betydelsen ”Vår Herre har kommit”. I andra fallet blir betydelsen ”Vår Herre kommer” och används som en bön ”Vår Herre, kom”. På senare tid är det den sista betydelsen som har dominerat. Den enda gången ordet används i samtida litteratur är Didache 10:6 där ”maran-atha” återfinns i samband med Herrens måltid och översätts ”Vår Herre har kommit”.]</i>


text:
<pb/>Min kärlek <i>(som är osjälvisk och utgivande)</i> är med er alla i Kristus Jesus. <pb/><i>[Brevet inramas av Guds nåd, se 1:4. Paulus är tydlig med sin ”agape”-kärlek till församlingen i Korint.]</i>


text:
<pb/>Från Paulus, genom Guds vilja Kristi Jesu apostel <i>(sändebud, ambassadör)</i>, <pb/><t>och vår broder Timoteus.</t> <pb/><i>[Timoteus hade besökt Korint flera gånger, se Apg 18:5; 1 Kor 4:17; 16:10; 2 Kor 1:19. Han är troligtvis inte sekreterare på samma sätt som Tertius, se Rom 16:22. Han är nog inte heller medförfattare, snarare finns han med som ett vittne för att visa att Paulus inte är helt själv i dessa påståenden, se 5 Mos 19:15; 2 Kor 13:1.]</i> <pb/>Till Guds församling i Korint <pb/><t>och alla de heliga i hela Achaia. <i>[Korint var huvudort i den romerska provinsen Achaia i södra Grekland.]</i></t> <pb/><i>[Det enda som separerar kyrkorna i Nya Testamentet är geografisk placering. Församlingen på en ort, även om de träffades i olika hem, benämns alltid som en enhet.]</i>


text:
<pb/><i>[Paulus börjar sitt brev med en klassisk judisk hälsning som prisar Gud för hans välsignelser. Skillnaden är att han identifierar Gud som Jesu Fader. Gud är inte längre bara Israels fader. Genom Jesus Kristus har alla, både jude och grek, tillgång till Fadern, se Ef 2:18. Jesus är den största välsignelse som Gud har skänkt mänskligheten, se Kol 1:12. Paulus använder den grekiska ordgruppen ”paraklesis”, som översätts uppmuntran, hjälp, mod och tröst, 29 gånger i detta brev. Här i inledningen, vers 3-11, hela tio gånger. Gud ger nytt mod, hjälper, uppmuntrar och styrker den som känner sig svag och möter svårigheter.]</i> <pb/>Välsignad är vår Herre Jesu Kristi Gud och Fader, <pb/><t>barmhärtighetens Fader <i>(som har sympati och medlidande)</i> och all uppmuntrans Gud <i>(källan till all tröst, hjälp och mod)</i>,</t>


text:
<pb/>som uppmuntrar <i>(kommer till vår sida och hjälper)</i> oss i alla problem <i>(prövningar, lidanden, och under förföljelse)</i>, <pb/><t>så att vi kan uppmuntra <i>(hjälpa, trösta)</i> dem som är i olika svåra situationer</t> <t>med den uppmuntran som vi själva blivit uppmuntrade med av Gud.</t>


text:
<pb/>För på samma sätt som Kristi lidande i överflödande mått kommer över oss, <pb/><t>så överflödar vi också av uppmuntran <i>(hjälp, tröst)</i> genom Jesus.</t>


text:
<pb/>Om vi är hårt pressade <i>(förföljs, får lida)</i>, så är det till er uppmuntran och befrielse <i>(frälsning)</i>. Om vi får uppmuntran <i>(hjälp, tröst)</i>, så är det till er uppmuntran. Den verkar <i>(arbetar)</i> i er, när ni tålmodigt utstår samma lidande som vi utstår.


text:
Vårt hopp för er står helt fast, för vi vet att på samma sätt som ni är delaktiga i våra lidanden, är ni också delaktiga i vår uppmuntran <i>(hjälp, tröst)</i>.


text:
<pb/>Kära syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, jag vill inte att ni ska vara okunniga om den nöd vi fick utstå i <i>[provinsen]</i> Asien <i>[nuvarande västra Turkiet där Efesos var huvudorten]</i>. Hur vi var så nedtyngda <i>(pressade)</i>, långt över vår kraft att vi till och med misströstade om livet <i>(det fanns ingen utväg)</i>.


text:
Ja, det kändes som om vi hade fått en dödsdom över oss. Detta för att vi inte skulle förtrösta på oss själva, utan på Gud som uppväcker de döda.


text:
Han räddade oss <i>(drog oss till sig själv)</i> från en sådan fruktansvärd död, och han kommer att rädda oss igen. Vi har satt vårt hopp till honom, att han ska rädda oss även i fortsättningen,


text:
under tiden som ni också hjälper oss <i>(samarbetar tillsammans med oss)</i> genom er förbön. Resultatet blir många <i>[glada]</i> ansikten som tackar Gud för den nåd <i>(oförtjänta favör, kraft)</i> vi får, eftersom många har bett för oss.


text:
<pb/><i>[Paulus använder sig av ordet ”stolthet” 29 gånger i detta brev, mer än i alla andra brev totalt. Ordet har ofta en negativ klang, men Paulus förståelse utgår ifrån Jer 9:23-24, som han delvis citerar i 10:17. Att skryta om sina egna mänskliga resultat är fel, däremot en stolthet över vad Gud har gjort är något gott.]</i> <pb/>Detta är vår stolthet <i>(vad vi skryter över)</i> och vi kan med ett rent samvete säga <i>(vårt samvetes vittnesbörd är)</i>: här i världen, och särskilt mot er <i>[i Korint]</i>, har vi uppträtt heligt och rent inför Gud och inte varit ledda av världslig visdom utan av Guds nåd <i>(kraft, favör)</i>.


text:
Det vi skriver till er är inget annat än det ni läser och kan förstå. <i>[Det är inga dolda mysterier.]</i> Jag hoppas att ni till slut ska förstå


text:
det ni redan delvis har förstått om oss: att vi är er stolthet, liksom ni är vår, på Herren Jesu dag <i>[domens dag, då Jesus kommer tillbaka för att döma världen]</i>.


text:
<pb/><i>[Efter Paulus första besök i Korint uttrycker han sin längtan att komma tillbaka till dem, men tillägger ”om Herren vill”, se 1 Kor 4:18-19; Apg 18:21. Paulus besök dröjer och hans motståndare beskyller honom för att vara opålitlig. Paulus förklarar nu i första kapitlet i brevet att de förändrade resplanerna inte beror på tillfälligheter och plötsliga infall från hans sida, utan på hans kärlek och omtanke om dem. Han vill att de ska få tid på sig att reda upp de allvarliga missförhållanden som rådde där innan han personligen kommer till dem, se vers 23.]</i> <pb/>Fullt övertygad om detta <i>[att korintierna gladde sig över Paulus och inte ifrågasatte hans uppriktighet]</i> tänkte jag komma till er först, för att ni sedan skulle få välsignelsen av ett andra besök.


text:
Jag tänkte <i>[det var min ursprungliga plan]</i> att besöka er på väg till Makedonien, och sedan <i>[på nytt på tillbakavägen]</i> från Makedonien komma till er, för att hos er få hjälp med min resa till Judéen. <i>[Antagligen hjälp med boende och bön inför resan och inte ekonomiskt stöd, se 11:7-10.]</i>


text:
<pb/>När jag då tänkte <i>[komma till er]</i> och uttryckte mina planer, var det då bara ett lättsinnigt infall? Eller fattar jag mina beslut efter köttet <i>(på ett världsligt sätt)</i> så att jag <i>[samtidigt]</i> säger ”ja, ja” och ”nej, nej”?


text:
Så sant som Gud är trofast och menar vad han säger, har inte vårt tal till er varit ”ja och nej”. <i>[Vi har inte sagt ”ja, vi kommer”, men egentligen menat ”nej, vi kommer inte”.]</i>


text:
För Guds Son, Jesus Kristus <i>(Messias)</i>, som blev predikad hos er av mig, Silvanus <i>[samma man som i Apg 15:22 kallas Silas]</i>, och Timoteus, var inte både ja och nej, i honom finns bara ett ja.


text:
<pb/>Alla Guds löften, de har sitt ja <i>[svar]</i> i honom <i>[Kristus]</i>. När vi uttalar vårt ”amen” <i>(ja, låt det ske)</i>, ger vi ära till Gud genom honom.


text:
Det är Gud som ständigt stärker både er och oss i <i>[vår relation med]</i> Kristus <i>(gör den mer grundad och rotad)</i>, och som har smort oss <i>[gett oss andliga gåvor]</i>.


text:
Han har också satt sitt sigill på oss och gett oss Anden som en handpenning i våra hjärtan. <i>[Anden liknas vid en förskottsbetalning som garanterar att det fulla kapitalet ska betalas, som är den eviga härligheten.]</i>


text:
<pb/>Jag tar Gud till vittne över min själ att det är för att skona er som jag inte har kommit än till Korint.


text:
Inte så att vi skulle vara herrar över er tro, men vi är medarbetare till er glädje, eftersom ni står fasta i tron.


text:
<pb/>Jag hade nämligen bestämt mig för att inte komma och göra er sorgsna igen. <pb/><i>[Texten antyder att Paulus gjorde ett kort ”plågsamt” besök efter det första besöket som beskrivs i Apg 18:1-17. Han skriver även att han är beredd att komma ”en tredje gång” vilket antyder att det funnits ett andra besök, se 2 Kor 12:14.]</i>


text:
<pb/>För om jag gör er sorgsna, vem kan då göra mig glad om inte just den jag gjort sorgsen? <i>[Paulus hade en äkta genuin kärlek till församlingen.]</i>


text:
Jag skrev som jag gjorde <i>[i tidigare brev, troligen ett ”tårarnas brev” som skrevs efter första Korintierbrevet]</i> för att inte behöva komma och få sorg av dem som skulle ge mig glädje, för jag litade på att min glädje är allas er glädje.


text:
<i>[Paulus gladde sig inte över att behöva gå tillrätta med församlingen i Korint.]</i> Det var i djup nöd <i>(med mycket smärta och sorg)</i> med ångest i hjärtat och med många tårar som jag skrev till er. Jag ville inte göra er sorgsna, målet var att ni skulle förstå vilken överflödande kärlek <i>(som är osjälvisk och utgivande)</i> jag ständigt har för er. <pb/><i>[Paulus ger fyra motiv varför han skriver till dem: Ge glädje, 2 Kor 2:3; Visa sin kärlek, 2 Kor 2:4; 3:2; 12:15; 1 Kor 16:24; Pröva deras trofasthet, 2 Kor 2:9; Visa hur han bryr sig om dem, 2 Kor 7:11-12.]</i>


text:
<pb/>Om en viss person <i>[mannen som levde tillsammans med sin fars hustru, se 1 Kor 5:1]</i> har orsakat sorg, så är det inte mig han har gett sorg utan i viss mån er alla, för att inte säga <i>(tynga ner er)</i> för mycket. <i>[Denna synd påverkade inte bara honom själv utan hela församlingen, se 1 Kor 5:6.]</i>


text:
Det räcker med det straff <i>(den varning)</i> han har fått av de flesta. <pb/><i>[Det stora flertalet medlemmar i församlingen i Korint hade följt Paulus råd och tagit avstånd från mannen och hans handlingar, se 1 Kor 5:1-6. Målet är alltid upprättelse, se Gal 6:1-2. Paulus tydlighet och stränga korrigering i kärlek hade gett resultat. Mannen hade omvänt sig.]</i>


text:
<pb/>Nu får ni i stället förlåta och trösta <i>(uppmuntra, ge nytt mod till)</i> honom så att han inte går under <i>(drunknar)</i> i sin djupa sorg.


text:
Därför uppmanar jag er nu att ge honom bevis på <i>[upprättelse och]</i> er kärlek <i>(som är förlåtande, osjälvisk och utgivande)</i>. <pb/><i>[I all förlåtelse krävs två steg för en fullständig upprättelse. Vår förebild, Kristus, förlät oss medan vi fortfarande var syndare, se Rom 5:8, men relationen med honom blir först upprättat när den förlåtelsen tas emot. På samma sätt måste vi förlåta den som syndat mot oss, se Matt 6:14-15. Förlåtelse är första steget som befriar från bitterhet och hat. Däremot kan inte relationen bli fullständigt upprättad innan det skett en omvändelse hos den andra parten. Tillrättavisning, förlåtelse och upprättelse hör ihop, se Matt 18:15-35.]</i>


text:
<pb/>När jag skrev till er var det också för att se om ni skulle bestå provet och vara lydiga i allt <i>[även i svåra frågor]</i>.


text:
Den som ni förlåter, förlåter också jag. <i>[Paulus visar att förlåtelse är en viljehandling.]</i> Det jag har förlåtit, om jag haft något att förlåta, det har jag gjort inför Kristi ansikte för er skull,


text:
för att vi inte ska bli överlistade <i>(rånade)</i> av Satan. Hans avsikter <i>(planer, intentioner)</i> känner vi till. <pb/><i>[Satans plan är splittring. Bitterhet och oförlåtelse är ett av de vanligaste sätten djävulen bedrar och får ingång i människors liv, se Matt 6:14-15; 18:35; Mark 11:25-26; 1 Kor 11:29-30; Jak 3:16. Satans plan var att stjäla en broder från församlingen. Både en ovilja att omvända sig och en ovilja att upprätta den som ångrat sig gynnar djävulen.]</i>


text:
<pb/><i>[Paulus återgår till ämnet i vers 4 där han förklarar sina ändrade resplaner. Han har rest norrut till Troas för att vänta på Titus som var på väg tillbaka från Korint. På samma sätt som i Aten kunde Paulus inte bara sitta still, han börjar predika, se Apg 17:16-17. Troas är en kuststad vid Egeiska havet, i nuvarande nordvästra Turkiet. Staden hade fått sitt namn från Alexander den Store och hette egentligen Alexandria, men för att inte förväxlas med de femton andra städer med samma namn kom den att kallas Alexandria Troas, eller bara Troas. Anledningen till namnet var att den låg nära staden Troja som Homeros skrev om i Iliaden och Odysséen. Paulus hade varit här på sin andra missionsresa, se Apg 16:9-10.]</i> <pb/>När jag kom till Troas på grund av evangeliet <i>(det glada budskapet)</i> om Kristus hade en dörr öppnats för mig av Herren där.


text:
Trots det fick jag ingen ro i min ande eftersom jag inte fann min broder Titus där. <i>[Titus hade troligen med sig en insamlad gåva, Paulus kan vara orolig för att han råkat ut för rånare.]</i> Så jag tog avsked av dem och for till Makedonien. <pb/><i>[Titus har varit i Korint och är på väg tillbaka landvägen över Makedonien. Paulus kan inte vänta på att få träffa honom och få en uppdatering på läget i församlingen. Paulus beger sig över till norra Grekland där Titus snart möter honom med en glädjande rapport, se 2 Kor 7:5-7.]</i>


text:
<pb/><i>[Paulus använder sig nu av en militär liknelse där en segrande general kommer hem och marscherar runt i ett triumftåg i sin hemstad.]</i> <pb/>Men vi tackar Gud, <pb/><t>som ständigt för oss fram i Kristi triumferade segertåg</t> <t>och sprider sin kunskaps doft genom oss överallt.</t>


text:
<pb/>Vi är en Kristi väldoft inför Gud <pb/><t>bland dem som blir frälsta</t> <t>och bland dem som går förlorade:</t>


text:
<pb/>för några en doft av död till död, <pb/><t>för andra en doft av liv till liv.</t> <pb/>Vem är kvalificerad <i>(duglig, räcker till för att stå i den här tjänsten)</i>? <i>[Svaret ges i 3:5-6, det är inte i egen styrka utan genom Guds Ande!]</i> <pb/><i>[Tankarna går till tidernas främste fältherre - makedoniern Alexander den store, som tre hundra år tidigare just från detta område hade skapat världshistoriens största imperium. Det grekiska ordet för triumfera, ”thriambeuo”, beskriver det triumftåg där generalen går först, följd av präster som bar rökelsekar med välluktande rökelse. Den tillfångatagna fiendekungen går bakom i bojor, helt avklädd utan vapen. På samma sätt har evangeliet segrat över döden och offentligt visat att han inte längre har någon makt över Jesus! För de som är frälsta är det en väldoft som leder till liv, medan för motståndarna är det en doft som leder till död.]</i>


text:
<pb/>Vi är inte som många andra <i>[falska apostlar, se 11:13]</i>, som säljer Guds ord för egen vinning. <pb/><i>[Ordet beskriver en försäljare som bjuder ut sina dagligvaror på marknaden. Ordet har en negativ klang och antyder både girighet och stora mellanskillnader. Sanningen står inte högt i kurs, överdrifter och lögner används obehindrat. Paulus motsäger inte att en predikant får betalt, det talar han för i 1 Kor 9:1-18. Problemet är om det finns orena motiv.]</i> <pb/>Nej, i Kristus predikar vi med rent sinne inför Gud det som kommer från Gud.


text:
<pb/>Måste vi rekommendera oss själva igen <i>(lägga fram våra meriter)</i>? <pb/>Behöver vi, som vissa andra <i>[falska apostlar, se 2:17]</i>, rekommendationsbrev till er eller från er? <pb/><i>[Det var inte ovanligt med rekommendationsbrev. Några exempel i NT är: Apollos, Apg 18:27; Timoteus, 1 Kor 16:10; Febe, Rom 16:1; Johannes Markus, Kol 4:10; Titus, 2 Kor 8:22. Paulus känner sorg över att relationen med vissa i Korint har sjunkit så lågt att han skulle behöva rekommendationsbrev från en tredje part. Han hade ju varit med och fört många av korintierna till tro!]</i>


text:
Det är uppenbart att ni är ett Kristusbrev skrivet genom vår tjänst, inte med bläck utan med den levande Gudens Ande, inte på tavlor av sten utan på tavlor av kött i era hjärtan.


text:
inte så att vi på egen hand är kvalificerade <i>(dugliga)</i> att hävda att någonting kommer från oss själva. Vår förmåga <i>(kvalifikation)</i> kommer istället från Gud,


text:
som har kvalificerat <i>(utrustat)</i> oss att vara tjänare till ett helt nytt <i>(bättre)</i> förbund <i>[frälsningen genom Jesus]</i>, inte tjänare för bokstaven <i>[skriven i lagen]</i>, utan tjänare för Anden, för bokstaven <i>[i lagen]</i> dödar, men Anden ger liv.


text:
<pb/>Om nu redan dödens tjänst <i>(ämbete, lärosystem, ordning)</i> - som byggde på inristade bokstäver på stentavlor - kom i sådan härlighet <i>(glans, ära, prakt)</i> att israeliterna inte kunde se på Mose ansikte på grund av dess kortvariga strålglans <i>[gudsnärvaro]</i> som försvann,


text:
hur mycket större härlighet <i>(atmosfär av mättad gudsnärvaro)</i> ska då inte Andens tjänst <i>(ämbete)</i> ha!


text:
<pb/>För om redan den <i>[gammaltestamentliga]</i> tjänst som gav fördömelse hade härlighet, hur mycket mer härlighet överflödar då inte den <i>[nytestamentliga]</i> tjänst som ger rättfärdighet <i>(ett frikännande, ett liv som resulterar i rättfärdiga handlingar)</i>!


text:
Ja, faktiskt, det som såg ut att ha härlighet <i>[det gamla ämbetet, lagen, som Mose ansikte utstrålade]</i> har ingen härlighet alls i jämförelse med den överväldigande härligheten <i>[det nya förbundets ljus som Jesu ansikte utstrålar]</i>.


text:
För om det <i>[gamla]</i> som nu är i en process att upphöra <i>[genom att evangeliet predikas]</i> hade härlighet, hur mycket större framträder då inte den härlighet som består <i>(är permanent)</i>?


text:
<pb/>Eftersom vi har ett sådant hopp <i>(glädjerik förväntan)</i>, är vi frimodiga <i>(talar öppet, och utan fruktan)</i>


text:
och gör inte som Mose, som hängde en slöja för sitt ansikte, för att israeliterna inte skulle se hur det som bleknade försvann.


text:
Men deras sinnen blev förhärdade <i>(blev hårda och de förlorade förmågan att förstå)</i>. Än i dag finns samma slöja kvar <i>[över deras hjärtan]</i> när de läser Gamla Testamentets texter, först i Kristus försvinner den.


text:
men när de <i>[Israel]</i> återvänder <i>(kapitulerar och överlämnar sig igen)</i> till Herren, tas slöjan bort.


text:
<pb/>Herren är Anden, och där Anden är Herre <i>[i varje hjärta där Anden har full kontroll och får verka]</i>, där är frihet.


text:
Alla vi som med avtäckt ansikte reflekterar Herrens härlighet, förvandlas <i>(formas ständigt, genomgår en metamorfos)</i> till hans egen avbild, från härlighet till härlighet <i>(strålar mer och mer av härlighet)</i>. Detta sker genom Herren, <i>[som är]</i> Anden.


text:
<pb/>Därför, när vi genom Guds barmhärtighet har denna tjänst <i>(detta ämbete, grekiska ordet ”diakonia”)</i>, så ger vi inte upp <i>(tappar vi inte modet, är vi inte försagda)</i>.


text:
<pb/>Vi har tagit avstånd från allt hemligt och skamligt, <pb/><t>vi använder inga knep <i>[samma ord används för Satans list i 11:3]</i>,</t> <t>vi förfalskar <i>(förvränger)</i> inte Guds ord.</t> <pb/>Istället lägger vi öppet fram sanningen och överlämnar oss inför Gud åt varje människas samvete.


text:
<pb/>Även om vårt evangelium är dolt <i>[som om det var täckt med en slöja som hindrar människor att förstå de glada nyheterna]</i>, är det dolt bara för dem som går förlorade <i>[som har en slöja för sitt hjärta, 3:14]</i>.


text:
Den här tidsålderns gud <i>[djävulen]</i> har förblindat sinnet <i>(tankarna)</i> hos dem som inte tror, så att de inte ser evangeliets <i>(klara strålande)</i> ljus om härligheten hos Kristus, Guds avbild.


text:
<pb/>Vi predikar inte oss själva, utan Jesus Kristus. Han är Herre, och vi är era tjänare <i>(livegna, som frivilligt sålt oss själva som slavar)</i> för Jesu skull.


text:
För <i>[samma]</i> Gud, som <i>[i begynnelsen, i 1 Mos 1:3]</i> sade: ”Ljus ska lysa fram ur mörkret”, har låtit ljuset skina i våra hjärtan, för att upplysa <i>(ge ljus till)</i> kunskapen om <i>(en personlig erfarenhet av)</i> Guds härlighet som strålar från Jesu Kristi ansikte.


text:
<pb/>Men denna skatt <i>[ljuset som skiner i hjärtat - att personligen få känna Jesus]</i> har vi i lerkärl, för att det ska vara tydligt att den överväldigande <i>(enormt stora)</i> kraften kommer från Gud och inte från oss själva.


text:
<pb/>Vi är på alla sätt hårt pressade <i>(det är problem på varje område)</i>, <pb/><t>men vi är inte krossade <i>(vi har utrymme, det finns en utväg)</i>.</t> <pb/>Vi är rådvilla <i>(hittar ingen utväg, har inga resurser)</i>, <pb/><t>men vi är inte helt rådlösa <i>(det finns hopp)</i>.</t>


text:
<pb/>Vi är förföljda <i>(jagade av fiender)</i>, <pb/><t>men inte övergivna <i>(inte utlämnade till deras makt)</i>.</t> <pb/>Vi är slagna till marken, <pb/><t>men inte dödade <i>(utslagna, förlorade)</i>.</t>


text:
<pb/>Vi bär alltid Herren Jesu död i vår kropp <i>(vi är ständigt hotade till döden på samma sätt som Jesus var det)</i>. Detta för att också Jesu liv ska uppenbaras i vår kropp.


text:
Ja, vi som lever utlämnas ständigt åt döden för Jesu skull, för att också Jesu liv ska uppenbaras i vår dödliga kropp <i>(kött)</i>.


text:
Ändå har vi samma trons ande, som det står skrivet: <pb/>”Jag trodde, <pb/><t>därför talade jag.” <i>[Ps 116:10]</i></t> <pb/>Vi tror också, och därför talar vi <i>[därför predikar vi evangeliet - det glada budskapet]</i>.


text:
Vi <i>[talar eftersom vi]</i> vet att han som uppväckt Herren Jesus ska uppväcka oss tillsammans med Jesus och låta oss träda fram tillsammans med er <i>[troende i Korint]</i>.


text:
Allt <i>[mitt lidande]</i> sker för er skull, för att nåden <i>(Guds kraft, favör)</i> ska nå allt fler och få tacksägelsen att flöda över till Guds ära.


text:
<pb/>Därför tappar vi inte modet <i>(ger inte upp på grund av omständigheter, förlorar inte tron)</i>. Även om vår yttre människa bryts ned mer och mer, så förnyas vår invärtes människa dag efter dag.


text:
För våra kortvariga lidanden <i>(bedrövelser och motgångar)</i> väger oändligt lätt jämfört med den eviga härlighet som de bereder <i>(producerar)</i> åt oss. <pb/><i>[Paulus ger exempel på lidanden som fängelse och fysisk misshandel i 2 Kor 11:23-30. Detta var verkligen svåra lidanden. Att han här kallar dem lätta beror på hans inställning och förhållningssätt till dem.]</i>


text:
<pb/>Vi riktar inte blicken på det synliga <i>(det som man ser med det naturliga ögat)</i>, utan mot det osynliga. För det synliga är temporärt <i>(kortvarigt, för en tid)</i>, men det som inte syns är evigt.


text:
<pb/>För vi <i>[alla troende]</i> vet <i>(med all säkerhet)</i> att om vårt jordiska tält <i>[som är en bild på vår kropp som är temporär]</i> rivs ner så har vi en <i>[permanent]</i> byggnad från Gud, en evig boning i himlen som inte är gjord av människohand. <pb/><i>[Johannes avvänder en liknande bild på hur Jesus bodde, ordagrant ”tältade” på här jorden, se Joh 1:14. Frasen ”vi vet” syftar på det Paulus tidigare undervisat korintierna om i 1 Kor 15.]</i>


text:
Ja, vi som bor i detta tält suckar tungt. Vi vill ju inte bli avklädda utan påklädda, så att det som är dödligt uppslukas av livet.


text:
Därför är vi alltid vid gott mod, även om vi vet att vi är borta från Herren så länge vi är hemma i kroppen.


text:
Vi måste alla träda fram inför Kristi domstol, för att var och en ska få igen vad han har gjort här i livet, gott eller ont.


text:
<pb/>Vi vet alltså vad det är att frukta <i>(vörda, respektera)</i> Herren, och därför försöker vi vinna människor. För Gud är det uppenbart hurdana vi är, och jag hoppas att det också är uppenbart för era samveten.


text:
Vi vill inte rekommendera oss själva igen inför er, bara ge er tillfälle att vara stolta över oss. Då har ni något att svara dem som skryter med det yttre och inte med det som finns i hjärtat.


text:
<pb/><i>[Paulus förklarar nu orsaken till varför han gett hela sitt liv till att tjäna Gud.]</i> <pb/>Det är Kristi kärlek som motiverar oss <i>(hans osjälviska utgivande kärlek pressar på från alla sidor och lämnar oss inget annat val)</i>, eftersom vi har förstått att om en har dött i allas ställe, då har alla dött. <i>[Den som tagit emot Kristus har dött bort från synden, sig själv och sina egna planer för att leva i Kristus, se Gal 2:20.]</i>


text:
Han har dött för alla för att de som lever inte ska leva för sin egen skull, utan för honom som dog för dem och uppstod <i>[från de döda]</i>.


text:
<pb/>Därför bedömer jag inte längre någon på människors vis <i>(efter köttet)</i>. Även om vi också har uppfattat Kristus på det sättet <i>[innan frälsningen]</i>, så gör jag det inte nu längre.


text:
Därför om någon människa är i <i>[förenad med]</i> Kristus är han en ny skapelse <i>(en bättre skapelse, inte bara en omkonstruktion utan en helt ny skapelse)</i>. Det gamla <i>[som inte hör hemma i det nya livet med Kristus]</i> är borta. Se, allt har blivit nytt! <i>[Vi lever på ett helt nytt sätt nu, vår ande har fått kontakt med Guds Ande och vi är ett i Kristus.]</i>


text:
<pb/>Allt detta kommer <i>[är en gåva]</i> från Gud, som genom Jesus Kristus försonade <i>(återupprättade)</i> oss med sig själv <i>[gjorde så att vi kunde få frid med Gud]</i> och gav oss försoningens tjänst <i>(ämbete, ”diakonia” på grekiska)</i>.


text:
Det var Gud <i>[personligen]</i> som i Kristus försonade <i>(återupprättade)</i> världen med sig själv, han ställde inte människorna till svars för deras överträdelser, och han anförtrodde oss budskapet om denna försoning.


text:
Nu är vi ambassadörer för Kristus <i>[som representerar Jesu konungarike]</i>, som om det var Gud som inbjuder <i>(uppmuntrar, manar)</i> genom oss. Vi ber er på Kristi vägnar: Försona er med Gud <i>(ta tillvara på nåden att bli upprättad med Gud)</i>.


text:
<pb/>Han som inte visste vad synd var, honom gjorde Gud till ett med synden för vår skull, för att vi genom honom skulle bli ett med Guds rättfärdighet.


text:
<pb/>Som <i>[Guds]</i> medarbetare uppmanar <i>(uppmuntrar)</i> vi er också att inte kasta bort Guds nåd <i>(låta Guds favör bli till ingen nytta)</i>.


text:
För han säger ju: <pb/>”Jag har bönhört <i>(lyssnat och svarat)</i> dig i precis rätt tid, <pb/><t>och på befrielsens dag <i>[då du var ansatt av ofredande fiender]</i> hjälpte jag dig <i>(rusade jag till din hjälp)</i>.” <i>[Jes 49:8]</i></t> <pb/>Nu är det rätt tid <i>(då du blir välkomnad och accepterad av Gud)</i>, nu är det befrielsens dag.


text:
<pb/>Vi vill inte på något sätt väcka anstöt <i>(göra så att någon tar illa upp)</i>, så att vår tjänst <i>(praktiska handlingar som hjälper församlingen)</i> ska smutskastas.


text:
Istället vill vi på alla områden visa att vi är Guds tjänare: <pb/>I stor uthållighet, <pb/>under påfrestningar <i>(problem, stress, pressande situationer)</i>, <pb/>i svårigheter <i>(nöd, trångmål)</i>, <pb/>under tvingande yttre omständigheter <i>(ordagrant: ”smala passager, ett litet hoptryckt område”)</i>,


text:
<pb/>under hugg och slag, <pb/>i fångenskap, <pb/>mitt i uppror <i>(politisk instabilitet)</i>, <pb/>under svåra omständigheter <i>(fysisk och mental trötthet av hårt fysiskt arbete)</i>, <pb/>under sömnlösa nätter, <pb/>i hunger <i>(tider av svält)</i>;


text:
<pb/>Genom renhet <i>(helighet)</i>, <pb/>genom kunskap, <pb/>genom tålamod <i>(balanserat temperament, överseende med andra när de gör fel)</i>, <pb/>genom godhet <i>(kärleksfulla gärningar, genom integritet, dvs. att ord och handlingar överensstämmer)</i>, <pb/>genom uppriktig <i>(genuin)</i> kärlek <i>(osjälvisk, utgivande kärlek)</i>,


text:
<pb/>genom sanning i vårt tal <pb/><t><i>[att vi predikar i enlighet med ordet, också att vi i allt vi säger är uppriktiga och ärliga]</i>,</t> <pb/>genom Guds kraft. <pb/>Med rättfärdighetens vapen för den högra handen <i>[svärdet för attack]</i> <pb/><t>och den vänstra handen <i>[skölden för försvar]</i>,</t> <t><i>[Ett rättfärdigt liv är det bästa vapnet för både anfall och försvar]</i></t>


text:
<pb/>i ära <pb/><t>och vanära,</t> <pb/>med dåligt rykte <pb/><t>och gott rykte,</t> <pb/>som villolärare, <pb/><t>men vi talar sanning,</t> <t><i>[Det vi undervisas uppfattas ibland som villoläror och vi blir beskyllda för att vara villolärare.]</i></t>


text:
<pb/>som okända <i>(nonchalerade, utan några referenser)</i>, <pb/><t>ändå är vi erkända <i>(välkända)</i>,</t> <pb/>som döende, <pb/><t>men ändå är vi här levande,</t> <pb/>som bestraffade <i>(piskade)</i>, <pb/><t>men inte till döds,</t>


text:
<pb/>som bedrövade, <pb/><t>ändå alltid glada,</t> <pb/>som fattiga, <pb/><t>ändå har vi gjort många rika,</t> <pb/>utan någonting, <pb/><t>ändå äger vi allt.</t>


text:
<pb/>Vi har talat öppet <i>(ärligt, frispråkigt)</i> till er <i>[vi har berättat sanningen utan att dölja något för er]</i>, korintier. Våra hjärtan är vidöppna <i>(har vidgats till än större bredd med sympati och förståelse för er situation)</i>. <i>[Detta är enda gången i brevet som Paulus direkt adresserar korintierna. Det förstärker hans starka känslor för dem.]</i>


text:
<pb/>Gå inte som omaka par i ok <pb/><t>med dem som inte tror.</t> <pb/><i>[Paulus syftar troligen på 5 Mos 22:10 som talar om att inte plöja med oxe och åsna tillsammans. Det är en av flera praktiska exempel som illustrerar israeliternas avstånd till andra folk och deras onda vanor. Bilden beskriver något som inte drar jämt, en kristen ska inte gå in i en nära relation och samarbete med en otroende. Äktenskapet är ett sådant område där denna princip gäller, se även 1 Kor 7:10-16. Ett annat är kompanjonskap i affärsvärlden. Nu följer fem frågor som alla har det självklara svaret ingen/inget.]</i> <pb/>Vad har rättfärdighet <pb/><t>med orättfärdighet att göra,</t> <pb/>eller vad har ljus <pb/><t>gemensamt med mörker?</t>


text:
<pb/>Vilken enhet <i>(harmoni, samstämmighet)</i> har Kristus <pb/><t>med Beliar <i>[judiskt namn på Satan, ordagrant ”den värdelöse”]</i>,</t> <pb/>eller vad kan den som tror <pb/><t>dela med den som inte tror?</t>


text:
<pb/>Vilken gemenskap kan det vara mellan Guds tempel <pb/><t>och avgudarna?</t> <pb/>Vi är den levande Gudens tempel, för Gud har sagt: <pb/>”Jag ska bo hos dem och vandra bland dem <pb/><t>och vara deras Gud,</t> <t>och de ska vara mitt folk.” <i>[3 Mos 26:12, Jer 32:38, Hes 37:27]</i></t>


text:
<pb/>Därför säger Herren: <pb/>”Gå ut från dem och skilj er från dem, <pb/><t>och rör inte vid något orent.</t> <pb/>Då ska jag ta emot er.” <i>[Jes 52:11, Hes 20:41]</i>


text:
<pb/>”Jag ska vara er Far <pb/><t>och ni ska vara mina söner och döttrar,</t> <pb/>säger Herren den Allsmäktige.” <i>[2 Sam 7:14]</i>


text:
<pb/><i>[Paulus fortsätter med bilden av församlingen som Guds tempel, se 2 Kor 6:15-17. På samma sätt som templet har reningsceremonier, se 2 Mos 30:17-21, har de troende ett ansvar att helga sina liv från det som orenar dem. Dessa ritualer i det gamla förbundet symboliserar omvändelse och Paulus tillämpar denna princip i det kristna livet. Även om riterna inte observeras i Nya Testamentet så finns den inre verklighet de symboliserar kvar.]</i> <pb/>När vi nu har dessa löften <i>[från GT, att vi är Guds tempel]</i>, mina älskade, så låt oss rena oss från allt som befläckar kropp <i>(kött)</i> och ande och fullborda vår helgelse i fruktan för <i>(vördnadsfull tillbedjan av)</i> Gud. <pb/><i>[Den som vördar och respekterar Gud tar inte lätt på synden och ondskan, se även Matt 5:29-30; 10:28. Det som orenar kroppen är yttre handlingar som sexuella synder, dryckenskap, tungans missbruk, se Jak 3:6. Det som orenar människans inre är onda tankar, högmod, irrläror, se 2 Kor 11:4.]</i>


text:
<pb/>Ge oss rum i <i>(öppna)</i> era hjärtan. <i>[Temat om ömsesidig kärlek från 6:11-13 återupptas.]</i> Vi har inte gjort orätt mot någon, <pb/><t>inte skadat någon</t> <t>och inte utnyttjat någon.</t>


text:
<pb/>Det säger jag inte för att fördöma er. Jag har redan sagt att ni har en plats i våra hjärtan så att vi både dör och lever tillsammans.


text:
Jag har stort förtroende för er, jag är mycket stolt över er. Jag är uppfylld av tröst och har glädje i överflöd mitt i all vår nöd.


text:
<pb/>När vi kom till Makedonien <i>[2 Kor 1:16]</i> fick vi ingen ro. Vi var trängda på alla sätt, utifrån av konflikter och inifrån av oro.


text:
Vi blev uppmuntrade inte bara av hans ankomst <i>(närvaro)</i> utan också genom trösten han fått hos er. Han berättade för oss om er längtan <i>[att få se Paulus igen]</i>, er klagan <i>[sorg över hur de behandlat Paulus under hans senaste besök, se 2 Kor 1:23; 2:1]</i> och er iver för mitt bästa, och då gladde jag mig ännu mer.


text:
<pb/>För även om jag gjorde er ledsna <i>(bedrövade)</i> med mitt brev så ångrar jag det inte. <i>[Kan syfta på första Korintierbrevet, där Paulus konfronterar dem för att de tillät ett incestförhållande mitt i församlingen, se 1 Kor 5:1-13. Det kan också vara ett annat brev, kanske ”tårarnas brev” som refereras i 2 Kor 2:4.]</i> Först ångrade jag det, jag inser ju att brevet bedrövade er, åtminstone för en tid.


text:
Men nu är jag glad, inte därför att ni blev bedrövade <i>(sorgsna)</i> utan för att bedrövelsen ledde till omvändelse <i>(ett förvandlat tankesätt)</i>. Ni blev ju bedrövade på det sätt som Gud ville, och skadades därför inte på grund av vad vi gjorde.


text:
<pb/>För den bedrövelse som tillåts av Gud, ger <i>(producerar, åstadkommer)</i> en omvändelse <i>(ett förvandlat tankesätt)</i> som leder till befrielse <i>(frälsning från ofredande störande fiender)</i>, och den förvandlingen ångrar man aldrig! Däremot den bedrövelse som världen ger <i>[då man blir ledsen över syndens konsekvenser istället för synden]</i> leder till <i>(producerar, åstadkommer)</i> död.


text:
<pb/>Tänk vad mycket gott det kommit från att Gud tillät er att känna bedrövelse: <pb/>Vilken hängivenhet <i>(iver)</i> har det inte fört med sig bland er <i>[till skillnad från er tidigare apati]</i>. <pb/>Vilket försvar. <i>[Grekiska ”apologia”, hur de nu argumenterar mot synden.]</i> <pb/>Vilken upprördhet <i>[över synden, och att ni tillåtit den få pågå]</i>. <pb/>Vilken fruktan <i>[för Gud och kanske att Paulus skulle besöka dem]</i>. <pb/>Vilken längtan <i>[efter mer av Gud, ett besök av Paulus, synden konfronterad]</i>. <pb/>Vilken iver <i>[efter Guds härlighet, upprättelse av syndaren]</i>. <pb/>Vilken bestraffning <i>[gjorde upp med synden]</i>. <pb/>På allt sätt har ni visat att ni är oskyldiga i den här saken.


text:
När jag skrev till er var det alltså inte med tanke på den man som hade gjort fel <i>[sonen som hade ingått i ett förhållande med sin fars hustru, se 1 Kor 5:1]</i> eller med tanke på den man som fått lida <i>[hans far]</i>, utan för att det skulle stå klart för er inför Gud hur ivrigt <i>(hängivet)</i> ni bryr er om oss.


text:
<pb/>Därför har vi blivit uppmuntrade. Och inte nog med det, utöver vår egen uppmuntran kom den ännu större glädjen att se Titus så lycklig, eftersom hans ande har förnyats <i>(blivit styrkt)</i> genom er.


text:
Om jag har berömt er inför honom, så har jag inte behövt skämmas för det. Nej, liksom allt vi har sagt er är sant, så har också vårt beröm inför Titus visat sig vara sant.


text:
Hans hjärta klappar nu ännu varmare för er, när han minns hur ni alla lydde <i>[råden han kom med]</i> och hur ni tog emot honom med respekt och vördnad.


text:
<pb/>Vi vill berätta för er, syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, vilken nåd <i>(kraft, favör)</i> Gud har gett församlingarna <i>[här]</i> i Makedonien <i>[där Paulus befinner sig när han skriver detta brev]</i>. <pb/><i>[Första gången Paulus hade kommit till Makedonien, i norra nuvarande Grekland, var under sin andra missionsresa, se Apg 16:12-17:14. Han tar församlingarna i städerna Filippi, Tessalonike och Berea som goda exempel på generösa givande församlingar. Paulus tänkte nog speciellt på församlingen i Filippi, se Fil 4:15-16.]</i>


text:
<pb/>Trots deras många hårda prövningar har ändå deras översvallande glädje och deras djupa fattigdom gjort dem överflödande rika på uppriktig hängivenhet.


text:
Jag kan personligen intyga att de har gett efter sin förmåga, ja, över sin förmåga, och det helt frivilligt <i>(spontant helt på eget initiativ)</i>.


text:
<pb/>Ivrigt vädjade de och bad oss om nåden <i>(förmånen)</i> att få vara med i den gemensamma hjälpen till de heliga <i>(Guds folk)</i>.


text:
De gav inte bara det vi hade hoppats, utan de gav sig själva, först och främst åt Herren och sedan åt oss efter Guds vilja.


text:
Därför bad vi Titus, som redan hade påbörjat insamlingen, att fullborda denna kärleksgåva hos er. <i>[Titus hade påbörjat insamlingen när han var i Korint, se 2:13.]</i>


text:
<pb/>På samma sätt som ni överflödar, <pb/><t>i allt:</t> <t>i tro <i>[1 Kor 12:9]</i>,</t> <t>och tal <i>[som tungomål, profetia, se 1 Kor 1:5]</i></t> <t>och kunskap <i>[insikt i andliga frågor, se 1 Kor 13:2]</i>,</t> <t>med all</t> <t>hängivenhet <i>[iver i att göra det som är gott]</i></t> <t>och kärlek som ni känner för oss,</t> <t>se därför till att ni också överflödar i denna nåd <i>[finansiella gåva]</i>.</t> <pb/><i>[Paulus ger räknar upp sex gåvor uppdelade i två grupper om tre: tro, tal, kunskap; hängivenhet, kärlek, nåd.</i> <pb/><i>Varje grupp börjar med det grekiska ordet ”pas” som översätts ”i all” eller ”med all”.]</i>


text:
<pb/>Detta säger jag inte som en befallning, utan för att pröva äktheten i er kärlek <i>(som är osjälvisk och utgivande)</i> när andra visar en sådan iver.


text:
<pb/>Ni känner <i>(har själva erfarit)</i> vår Herres, Jesu Kristi, nåd <i>(oförtjänta favör, gåva, kraft och välsignelse)</i>: <pb/>Han som var rik, <pb/><t>blev fattig <i>(helt utblottad)</i> för er skull,</t> <pb/>för att ni skulle bli rika <pb/><t>genom hans fattigdom. <i>[Se även Fil 2:6-8]</i></t>


text:
<pb/><i>[Församlingen i Jerusalem led hungersnöd. De kristna i Korint hade påbörjat en insamling, men falska lärare hade anklagat Paulus för att inte vara ärlig med pengar, se 2 Kor 7:2, så insamlingen kom av sig. När Paulus nu tar upp detta i sitt brev är han noga med att inte ge en ”befallning”, istället uppmanar han dem i denna sak och ger dem ett ”råd”, så de kan ge av glädje utan olust eller av tvång, se 2 Kor 9:7.]</i> <pb/>Så nu kommer mitt råd i denna sak: Det är lämpligt, eftersom ni redan i fjol påbörjade insamlingen <i>[till församlingen i Jerusalem]</i>, och inte bara det, ni var de första som ville göra någonting,


text:
fullfölj nu det ni började, så att er entusiastiska start motsvarar och överensstämmer med er förmåga <i>(den kapacitet ni har)</i>.


text:
<pb/>För om viljan <i>(ivern, beslutsamheten)</i> finns, så är gåvan välkommen <i>(accepterad)</i> utifrån de tillgångar någon har, inte utifrån vad han inte har. <pb/><i>[Paulus uppmanar till den generella principen om proportionellt givande, samtidigt prisar han makedonierna som offrat och gett över sin förmåga.]</i>


text:
<pb/>För det är inte tänkt att andra ska bli lättade <i>[från sitt ansvar]</i> och ni ska bli tyngda <i>(bli pressade, få svårigheter)</i> utan för att det ska bli jämvikt.


text:
Just nu kommer ert överflöd att möta deras behov, en annan gång kommer deras överflöd att möta ert behov, på så sätt sker en utjämning,


text:
för det står skrivet: <pb/>”Den som samlade mycket <i>[manna]</i> fick ingenting över, <pb/><t>och den som samlade lite saknade ingenting.” <i>[2 Mos 16:18]</i></t>


text:
Han lyssnade till vår maning och blev så ivrig att han av egen fri vilja gav sig i väg till er. <pb/><i>[Titus som var en grek från Antiokia i Syrien hade rest tillsammans med Paulus och Barnabas, se Gal 2:1-3. Han har nyss kommit från Korint och mötte Paulus med goda nyheter, se 2 Kor 7:13. Han är nu på väg tillbaka till Korint och troligen också den som tar med sig detta brev. Titus är den som har huvudansvaret för insamlingen, tillsammans med honom reser också två bröder. Den förste kallas ”en broder” och den andre ”vår broder”. Det antyder att den förste kom från en annan region, medan den andre var känd för de troende i Makedonien där Paulus befann sig när han skrev detta brev. Paulus uttalande i 2 Kor 9:4 antyder att ingen av dessa bröder var från Makedonien. Att de inte namnges kan vara för att skydda deras identitet och förhindra onödiga risker för rån. Breven lästes högt och utomstående hörde detta, se 1 Kor 14:23.]</i>


text:
<pb/>Tillsammans med honom har vi sänt den broder som får beröm i alla församlingarna för sitt arbete i evangeliets tjänst. <i>[Han var en välkänd evangelist.]</i>


text:
Och inte bara det, han är också vald av församlingarna till att följa med oss på resan med gåvan som vi förmedlar till Herrens ära och som bevis på vår goda vilja. <i>[De som reste med Paulus var Lukas, Sopater, Aristarchus, Secundus, Gaius, Timoteus, Tychikus, Trofimus, se Apg 20:4. Det är troligt att den onämnda brodern är någon av dessa.]</i>


text:
Vi är nämligen noga med att göra det som är rätt, inte bara inför Herren utan också inför människor.


text:
<pb/>Tillsammans med dem har vi sänt vår broder <i>[den tredje personen som följer med Titus tillbaka till Korint]</i>. Han har ofta och på många sätt prövats och funnits hängiven, särskilt nu eftersom han har så stort förtroende för er.


text:
<pb/>När det gäller Titus <i>[om det finns några frågor kring honom]</i>, så är han min vän och medarbetare i arbetet för er. Vad det gäller bröderna <i>[om det är några frågor kring de två bröderna]</i>, så är de församlingarnas sändebud <i>(apostlar, ambassadörer)</i> till Kristi ära <i>(som gör Kristus känd, reflekterar honom, se även 2:15)</i>. <pb/><i>[De två bröderna som reser med Titus finns med som trovärdiga vittnen. Det finns en transparens och öppenhet med de insamlade medlen, så att allt går rätt till.]</i>


text:
<pb/>Ge dem nu inför församlingarna bevis på er kärlek och på att vi hade rätt när vi berömde er inför dem.


text:
<pb/>För vad det gäller hjälpen till de heliga <i>[de troende i Jerusalem]</i>, behöver jag egentligen inte skriva till er. <pb/><i>[Ordagrant börjar meningen ”för att börja med”, vilket binder ihop denna vers med den föregående. Paulus förklarar nu varför han i andra församlingar skrutit om korintiernas kärlek och givmildhet, se 2 Kor 8:24.]</i>


text:
<pb/>Jag vet hur villiga ni <i>[korinter]</i> är, och inför makedonierna <i>[i norra nuvarande Grekland]</i> brukar jag berömma er och berätta att Achaia <i>[den romerska provinsen i södra Grekland]</i> har varit redo sedan i fjol. Er iver <i>(entusiasm)</i> har sporrat <i>(i positiv bemärkelse provocerat)</i> de flesta av dem.


text:
Nu sänder jag ändå bröderna för att vårt beröm av er i denna sak inte ska visa sig vara tomt prat och för att ni ska vara förberedda, som jag redan nämnt.


text:
Annars får vi - för att inte säga ni - stå där och skämmas när makedonierna som kommer med mig <i>[på Paulus tredje resa till Korint, se 2 Kor 13:1]</i> ser att ni är oförberedda trots vårt förtroende för er.


text:
Därför tyckte jag mig behöva be bröderna <i>[Titus och de två bröderna, se 8:16-24]</i> resa till er och förbereda er utlovade gåva, så att den kan ligga färdig som en gåva och inte blir ett krav.


text:
<pb/>Kom ihåg detta: <pb/>Den som sår sparsamt <pb/><t>får skörda sparsamt,</t> <pb/>och den som sår rikligt <pb/><t>får skörda rikligt.</t> <pb/><i>[Principen om sådd och skörd och om givandets välsignelse finns t.ex. i Ords 11:24-26. Ibland har denna vers förminskats till en slug investeringsstrategi där man genom att ge en del av det till andra förväntar sig en större materiell välsignelse tillbaka. Om det är orsaken till givandet blir skörden ännu djupare andlig fattigdom. I nästkommande verser gör Paulus det klart att när Gud belönar generositet med materiellt överflöd är det för att möjliggöra ännu större generositet.]</i>


text:
<pb/>Var och en ska ge vad han har bestämt i sitt hjärta, inte med olust <i>(ovilligt)</i> eller tvång, för <pb/>Gud älskar en glad givare. <pb/><i>[Citat från andra delen av Ords 22:8 i den grekiska översättningen, Septuaginta. Principen om Guds välsignelse 5 Mos 15:7-11.]</i>


text:
<pb/>Gud är mäktig <i>(har kraft)</i> att låta all nåd <i>(kraft, alla gåvor)</i> komma till er i överflöd, så att ni alltid har tillräckligt av allt, på alla sätt, och kan ge i överflöd till varje gott ändamål <i>(kan ge stora donationer till Guds verk)</i>.


text:
Precis som det står skrivet: <pb/>”Han <i>[den rättfärdige]</i> strör ut <i>(är generös, sår rikligt)</i>, han ger till de fattiga, <pb/><t>hans rättfärdighet <i>(hans gärningar av rättvisa, medmänsklighet, och godhet)</i> varar i evighet.” <i>[Ps 112:9]</i></t>


text:
<pb/>Han <i>[Gud]</i> som ger säd till såningsmannen och bröd för att äta, ska också ge och mångdubbla <i>(multiplicera)</i> ditt förråd av utsäde <i>[det du ger ifrån]</i> och låta rättfärdighetens skörd växa <i>[ge frukt som visar sig i godhet, vänlighet och givmildhet]</i>.


text:
Då blir ni rika på allt och kan vara generösa i allt, och det väcker tacksamhet till Gud när vi överlämnar gåvan.


text:
<pb/>Den hjälp ni ger i denna insamling fyller inte bara de heligas behov, utan bär också rik frukt genom att många tackar Gud.


text:
När ni visar er äkthet genom denna hjälp prisar de Gud för att ni följer er bekännelse till Kristi evangelium och så godhjärtat delar gemenskapen med dem och med alla.


text:
<pb/><i>[Paulus brister ut i lovprisning:]</i> Gud vare tack för hans obeskrivligt rika gåva! <i>[Ord är helt otillräckliga för att beskriva Guds gåva - att hans Son kom till jorden.]</i>


text:
<pb/><i>[Efter en längre undervisning om givande där han uppmanar korintierna att förnya sin iver för insamlingen till de troende i Jerusalem, tar Paulus upp sin egen roll som apostel. Paulus börjar detta stycke med auktoritet och tydlighet. Han har blivit anklagad av falska apostlar för att vara djärv när han skriver brev på avstånd, men feg väl på plats, se vers 10. Nu i brevets sista kapitel besvarar han den kritiken.]</i> <pb/>Jag, Paulus, vädjar personligen vid Kristi mildhet och godhet, jag som <i>[enligt vissa, se vers 10]</i> är så ”ödmjuk” när jag möter er ansikte mot ansikte, men ”modig” när jag är långt borta <i>[och skriver mina brev]</i>.


text:
Jag bönfaller er <i>[det starkaste ordet för vädjan]</i>, att när jag kommer <i>[till er korintier]</i> ska jag inte behöva vara så modig och bestämd mot några som menar att vi vandrar efter köttet <i>(lever på värdens sätt, har mänskliga motiv)</i>.


text:
För även om vi lever i världen <i>(vandrar i köttet)</i>, strider vi inte på världens sätt <i>(strider inte efter köttet med mänskliga vapen)</i>.


text:
För de vapen vi strider med är inte köttsliga <i>[fysiska vapen]</i> utan har kraft från Gud att bryta ner fästen.


text:
Ja vi bryter ner tankebyggnader och alla slags höga murar, som reser sig upp <i>(lite i taget, mer och mer)</i> mot kunskapen om Gud, och vi tar alla tankebyggnader <i>(förställningar)</i> och tvingar dem under Kristi lydnad. <pb/><i>[Bilden som målas upp är en romersk soldat som tvingas ta fram svärdet för att få en omedgörlig fånge att lyda. Slagfältet är sinnet där tankar och resonemang som strider mot Guds ord måste tas till fånga och överlämnas till Kristus, vår befälhavare. I nästa vers fortsätter den militära liknelsen.]</i>


text:
<pb/>Vi är beredda att straffa all olydnad så snart er lydnad <i>[som församling]</i> blivit fullständig.


text:
<pb/><i>[Hittills har Paulus mest i förbifarten nämnt att det finns motståndare till honom i Korint, se 3:1. Nu riktar han sig till dessa falska apostlar. Vi förstår att de var judar som predikade ett falskt evangelium, se 2 Kor 11:4, 22.]</i> <pb/>Se vad som sker mitt framför er <i>(vad som är helt uppenbart)</i>! <i>[Frasen kan också översättas ”Ni ser bara det som är på ytan” och syfta på de falska apostlarnas vältalighet och retorik.]</i> Om någon är övertygad om att han tillhör Kristus, då ska han ha klart för sig att vi tillhör Kristus lika mycket som han.


text:
Ja, även om jag skulle vara ännu frimodigare med den auktoritet som Herren har gett oss för att bygga upp er, inte för att bryta ner er, så skulle jag inte behöva skämmas.


text:
Han <i>[syftar troligen på den som ledde motståndet mot Paulus i Korint]</i> säger: <pb/>”Hans brev har tyngd och kraft <i>[se 2 Kor 7:8]</i>, <pb/><t>men när han kommer själv är han svag <i>(hans fysiska utseende och framförande imponerar inte)</i></t> <t>och man föraktar hans ord.”</t> <pb/><i>[Det finns utombibliska källor från 200-talet som beskriver Paulus som kortväxt, flintskallig med stora ögonbryn. Vi kan dock inte veta hur han såg ut. I jämförelse mellan Paulus och Barnabas kan det tolkas att Barnabas var mer tilltalande, eftersom han liknades vid Zeus den störste guden, och Paulus var hans talesman, se Apg 14:8-12. Inom antika talkonsten ansågs ett attraktivt utseende lika viktigt som talet. Den grekisk/romerska stoiska filosofen Epiktetos skriver om detta i ”Handbok i livets konst” omkring 125 e.Kr.]</i>


text:
<pb/>Den som säger så ska veta att sådana vi är i ord, i våra brev på håll, sådana är vi också i handling när vi är hos er.


text:
<pb/>Inte så att vi vågar jämföra eller mäta oss med vissa av dem som rekommenderar sig själva. De mäter sig med sig själva och jämför sig med sig själva, men de förstår ingenting. <pb/><i>[I den antika världen var jämförelse med andra ett vanligt retoriskt grepp som praktiserades flitigt.]</i>


text:
<pb/>Vi däremot berömmer oss inte gränslöst <i>(utan förbehåll)</i>, utan håller oss inom gränsen för det område <i>(grekiska ”kanon”, den måttstock, norm)</i> som Gud har tilldelat oss, att vi skulle nå fram även till er.


text:
Vi går inte för långt i vårt beröm, som om vi aldrig hade nått fram till er. Vi var ju de första som nådde er med Kristi evangelium. <i>[Paulus grundade församlingen i Korint, se 1 Kor 3:6.]</i>


text:
Vi vill inte berömma oss gränslöst av andras arbete. Men när er tro växer hoppas vi att vårt arbetsfält <i>(vårt inflytande, grekiska ”kanon”,)</i> hos er ska utvidgas kraftigt.


text:
Då kan vi förkunna evangeliet i områden bortom ert och behöver inte berömma oss av det som redan är uträttat på någon annans område.


text:
<pb/>Den som berömmer sig <pb/><t>måste berömma sig i Herren.</t> <pb/><i>[Paulus summerar Jer 9:23-24, som varnar för att skryta om sin egen visdom och förmåga. Allt beröm måste ske i ljuset av vad Gud har gjort. Samma citat ges också i 1 Kor 1:31. Se även Ords 27:2.]</i>


text:
<pb/>Det är ju inte den som rekommenderar sig själv som består provet, utan den som Herren rekommenderar.


text:
<pb/>Hoppas ni kan stå ut med lite <i>[så kallad]</i> dårskap från min sida. Visst står ni ut med mig!


text:
För jag brinner för er med Guds iver. Jag har trolovat er med en enda man, Kristus, och vill föra fram en ren jungfru till honom.


text:
Men jag är rädd att liksom ormen med sin list förledde Eva <i>[1 Mos 3:1-6]</i>, så kan också era sinnen förföras och vändas bort från den uppriktiga och rena troheten mot Kristus. <pb/><i>[Paulus använder bilden av äktenskap och den judiska trolovningen som var mycket mer bindande än dagens förlovning. Paulus var som en far för församlingen i Korint, se 1 Kor 4:15. Kristus liknas ofta vid Adam, se Rom 15:14; 1 Kor 15:21-22, 45. Här liknas församlingen i Korint vid Eva. Församlingen är trolovad med Kristus. Istället för att stå emot djävulen, se Jak 4:7, hade korintierna lyssnat på djävulens representanter som förlett dem, se 11:13-15, 4:2.]</i>


text:
<pb/>För om någon kommer och <pb/><t>predikar en annan Jesus</t> <t>än den vi har predikat,</t> <t>eller om ni tar emot en annan ande</t> <t>än den ni har fått</t> <t>eller predikar ett annat evangelium</t> <t>än det ni tidigare tagit emot,</t> <pb/>då accepterar ni det gärna. <pb/><i>[Vi vet inte exakt vad dessa falska apostlar predikade, vi vet dock att Paulus predikade Kristus som korsfäst, se 1 Kor 1:23, och Herre, se 2 Kor 4:5.]</i>


text:
<pb/>Jag menar att jag inte på något sätt är underlägsen dessa ”superapostlar”. <pb/><i>[Paulus lägger till förstärkningsordet ”hyper”, som betyder ”mer”, framför ordet apostel. Dessa ”superapostlar” ansåg sig vara förmer och större än andra apostlar. Paulus motståndare i Korint upphöjde sig själva till skyarna.]</i>


text:
<pb/>Även om jag inte är någon vältalare <i>[inte följer de grekiska filosofernas retoriska stil]</i> saknar jag inte kunskap, och den har vi alltid och på alla sätt lagt fram för er.


text:
<pb/>Var det en synd jag begick när jag ödmjukade mig för att ni skulle upphöjas och predikade Guds evangelium för er utan ersättning?


text:
Andra församlingar <i>[i Makedonien]</i> plundrade jag genom att ta emot lön för att kunna betjäna er. <i>[Silas och Timoteus kom med finansiellt stöd till Paulus under hans första vistelse i Korint, se Apg 18:5.]</i>


text:
När jag var hos er och saknade något låg jag ingen till last, för bröderna som kom från Makedonien försåg mig med det jag behövde. På alla sätt aktade jag mig för att bli en <i>[finansiell]</i> börda för er, och det tänker jag fortsätta med <i>[eftersom det för med sig sociala förpliktelser mot givarna och hindrar mig från att predika fritt]</i>. <pb/><i>[En dåtida antik filosof var inte trovärdig om han inte kunde leva på sin filosofi. Det som förbryllade korintierna var hur en apostel för den uppståndne Jesus samtidigt måste arbeta för sitt uppehälle, se 1 Tess 2:9. Hans motståndare använde detta som ett argument för att han inte var någon verklig apostel. Termen ”börda” handlar inte bara om att bli en ekonomisk börda för korintierna, utan också de sociala förpliktelser som förväntades mot givaren. Hade Paulus tagit emot gåvor från de välbärgade korintierna hade de rätt att styra över vad Paulus skulle predika. Andra grupper kunde också misstänka att han var ”köpt” om han tog ställning i en fråga där det fanns olika intressen.]</i>


text:
<pb/>Så sant Kristi sanning finns i mig <i>[om det nu skulle vara en synd att predika utan att ta betalt, se vers 7]</i> ska ingen i Achaias områden ta ifrån mig den stoltheten. <i>[Achaia motsvarar nuvarande södra Grekland med städerna Korint, Kenkrea och Aten.]</i>


text:
Och jag tänker fortsätta göra som jag gör <i>[predika utan att ta betalt]</i>, för att hindra dem som söker ett tillfälle att framstå som våra jämlikar i vad de skryter med.


text:
Sådana människor är falska apostlar, oärliga arbetare förklädda till Kristi apostlar <i>(budbärare)</i>.


text:
Då är det inte underligt om även hans tjänare förklär sig till rättfärdighetens tjänare. <i>[De som lever ett rättfärdigt liv är ”rättfärdighetens tjänare”, inte de som utger sig för att vara det eller predikar för andra om rättfärdighet. Ett av kännetecknen på ett falskt budskap att mörker sägs vara ljus.]</i> Men de ska få det slut som deras gärningar förtjänar.


text:
<pb/>Jag upprepar: ingen får ta mig för en dåre. Men om ni nu gör det, ta då emot mig som en dåre så att också jag får berömma mig lite.


text:
Det jag nu säger, det säger jag inte så som Herren skulle säga utan som en dåre, i den fasta övertygelsen att jag har skäl att berömma mig.


text:
Ni accepterar att man gör er till slavar, att man suger ut och plundrar er, att man uppträder överlägset och slår er i ansiktet.


text:
Till min skam måste jag säga att vi har varit för svaga för det. Men vad andra vågar skryta med - jag talar som en dåre - det vågar jag också.


text:
<pb/>Är de hebréer? <pb/><t>Det är jag också.</t> <pb/>Är de israeliter? <pb/><t>Det är jag också.</t> <pb/>Är de Abrahams barn? <pb/><t>Det är jag också.</t>


text:
<pb/>Är de Kristi tjänare? <pb/><t>Nu talar jag som en galning:</t> <t>Jag är det ännu mer.</t> <pb/><i>[”Ännu mer” är samma ord ”hyper” som används om ”superapostlarna” i vers 5. Paulus är tvungen att avbryta sig själv här innan han fortsätter. Det är absurt och helt galet att jämföra vem som tjänar Kristus mest, men för att rädda korintierna från dessa falska ”superapostlar” tvingar han sig att fortsätta.]</i> <pb/>Jag har arbetat mer, <pb/>suttit i fängelse mer, <pb/>fått hugg och slag i överflöd <pb/><t>och ofta varit i livsfara.</t>


text:
<pb/>Av judarna har jag fem gånger fått fyrtio rapp minus ett. <pb/><t><i>[Judarna piskade trettionio slag för att ha en säkerhetsmarginal så att inte budet i 5 Mos 25:3 överträddes.]</i></t>


text:
<pb/>Tre gånger har jag blivit piskad med spö. <pb/><t><i>[Detta var ett romerskt straff, ett tillfälle var i Filippi, se Apg 16:23.]</i></t> <pb/>En gång har jag blivit stenad. <pb/><t><i>[Detta skedde i staden Lystra under Paulus första resa, se Apg 14:19.]</i></t> <pb/>Tre gånger har jag lidit skeppsbrott, <pb/><t>ett helt dygn har jag drivit på öppet hav.</t> <t><i>[Totalt var Paulus med om minst fyra skeppsbrott. Det fjärde sker efter att detta brev har skrivits när han är på väg till Rom, se Apg 27:13-44.]</i></t>


text:
<pb/>Många gånger på mina resor har jag varit utsatt för: <pb/><t>faror på floder <i>[troligen farliga vadställen på översvämmade floder]</i>,</t> <t>faror bland rövare,</t> <t>faror från <i>[judiska]</i> landsmän,</t> <t>faror från hedningar,</t> <t>faror i städer,</t> <t>faror i öknar,</t> <t>faror på hav,</t> <t>faror på grund av falska bröder.</t>


text:
<pb/>Allt <i>[detta]</i> under möda och slit, <pb/><t>ofta under vaknätter,</t> <t>ofta under hunger och törst,</t> <t>ofta fastande,</t> <t>ofta frusen och naken.</t>


text:
<pb/>Förutom allt annat <i>[alla andra fysiska lidanden som Paulus inte nämnt i denna lista]</i>, <pb/><t>finns det dagliga ansvaret <i>(pressen från alla håll)</i> och omsorgen om <i>(oron för)</i> alla församlingarna.</t> <pb/><i>[Paulus var en sann herde som kände med folket i församlingarna. Denna psykologiska press var minst lika svår att bära. I detta brev läser vi hur Paulus inte stannar i Troas, just på grund av oron över hur det gått för Titus och Paulus iver att få höra nyheter från Korint, se 2 Kor 2:12-13. Nu kommer två exempel:]</i>


text:
<pb/>Vem är svag <pb/><t>utan att jag blir svag?</t> <pb/>Vem faller <pb/><t>utan att det bränner i mig?</t>


text:
<pb/>Om jag måste berömma mig, vill jag berömma mig av min svaghet. <i>[Vilket visar på att det är Gud som verkat och han är den som får äran!]</i>


text:
<pb/><i>[Inför nästa uttalande inleder Paulus med en ed där han åkallar Herrens namn. Det kan tyckas märkligt, eftersom det inte är någon stor bedrift han berömmer sig av, snarare tvärt om. Troligtvis är det ett retoriskt grepp som visar att det som nu följer är ironi. Även nästa exempel som är motsatsen till att bli nedfirad i en korg hör till samma kategori som är en parodi på superapostlarnas hisnande berättelser, se vers 5.]</i> <pb/>Herren Jesu Gud och Far, välsignad i evighet, vet att jag inte ljuger:


text:
och jag firades ner i en korg genom en öppning i muren och kom undan hans grepp. <pb/><i>[Denna händelse skedde tidigt i Paulus tjänst, se Apg 9:23-25. Denna flykt från Damaskus i en korg var inget att skryta över, dock har den flera paralleller i Gamla Testamentet. Josuas utsända spioner firades ner i ett rep av Rahab, se Jos 2:15. David flydde från Sauls soldater genom ett fönster, se 1 Sam 19:12. Båda dessa händelser ledde dock till stora segrar, se Jos 6:1-25; 1 Sam 23:1-14. På samma sätt visade sig Paulus förödmjukande början bli startskottet på en världsvid väckelse för Guds rike.]</i>


text:
<pb/>Jag måste <i>[motvilligt]</i> berömma mig, trots att det inte hjälper. <pb/><i>[Paulus påminner korintierna igen att det är galenskap att jämföra sig med varandra. Dock måste han göra det för att visa hur befängt hans rivaler i Korint agerat. Paulus fortsätter från ”en förödmjukande nedsänkning för att undkomma människor” i föregående verser till ”ett dramatiskt uppryckande till Guds tron”. De falska apostlarna verkar ha berättat hisnande historier om sina syner och drömmar som fängslat en del av korintierna. Visioner var en viktig del i den hedniska kulturen och det är möjligt att man hade kvar det tankesättet. Paulus tvingas nu ta upp detta ämne. Dock får denna berättelse en snöplig upplösning, Paulus kan inte berätta någonting om upplevelserna i paradiset.]</i> <pb/>Nu kommer jag till syner och uppenbarelser från Herren.


text:
Jag vet en man i Kristus som för fjorton år sedan blev uppryckt ända till tredje himlen. Om det var i kroppen eller utanför kroppen vet jag inte, Gud vet. <pb/><i>[Paulus berättar i tredje person, men det är troligt att det handlar om honom, se 12:1, 5, 7. Anledningen kan vara att han såg sig själv i synen, eller att han inte vill berömma sig. Händelsen inträffade fjorton år tidigare någon gång omkring 42 e.Kr. Det var innan missionsresorna som beskrivs i Apostlagärningarna då Paulus befann sig i Antiokia i Syrien, se Apg 11:25-26.]</i>


text:
blev uppryckt till paradiset och fick höra ord som ingen människa kan eller får uttala. <pb/><i>[Ordet ”paradiset” har persiskt ursprung och beskriver en anlagd trädgård eller park. Det är en rofylld och glädjerik plats och används i den grekiska översättningen av Gamla Testamentet om Edens lustgård, se 1 Mos 2:8. Ordet används tre gånger i Nya Testamentet. I Luk 23:43 beskriver det platsen efter döden för de rättfärdiga, och i Upp 2:7 syftar det på det återupprättade Edens lustgård. Paradiset här är troligen en parallell till ”tredje himlen” i vers 2. Om den första himlen är luften och atmosfären kring jorden, och den andra universum, så refererar den tredje himlen till den plats där Gud bor. I judisk och utombiblisk litteratur finns sju himlar beskrivna, men det är inte troligt att Paulus skulle använda dessa referenser.]</i>


text:
<pb/>Den mannen vill jag berömma mig av, men av mig själv vill jag inte berömma mig förutom mina svagheter. <pb/><i>[Dessa svagheter ”skröt” Paulus om i förra kapitlet, se 2 Kor 11:22-30. Paulus använder samma ord ”svaghet” när han beskriver hur han första gången kom till korintierna. Där syftar hans ”svaghet” på att han inte följde de dåtida filosofiska retoriska greppen. Anledningen var att deras tro inte skulle bygga på mänsklig visdom utan på Guds kraft, se 1 Kor 2:3-5.]</i>


text:
<pb/>Om jag ville berömma mig vore jag ändå ingen dåre, jag skulle bara säga sanningen. Men jag avstår, för att ingen ska tänka högre om mig än man gör när man ser eller hör mig.


text:
<pb/>För att jag inte ska förhäva mig efter dessa väldiga uppenbarelser <i>[som Paulus just beskrivit, se vers 1-6]</i> har jag fått en törntagg <i>(en vass påle)</i> i mitt kött <i>(min kropp)</i>, en budbärare <i>(ängel)</i> från Satan som ska slå mig <i>(med knytnävsslag)</i>, så att jag inte förhäver mig. <pb/><i>[Uttrycket ”en törntagg i mitt kött” talar inte bokstavligt om en tagg som gjorde ont och hindrade Paulus på sin resa. Det är en bild på något som var irriterande och besvärande för Paulus, som en törntagg. Texten innehåller även fler bilder som gör det uppenbart att texten måste tolkas, en tagg kan inte slå med knytnävsslag. Det har spekulerats i allt från blindhet till någon dold synd. Ett vanligt antagande är att det var en fysisk sjukdom, men utifrån Paulus livsverk kan man fråga sig om en fysiskt svag person kunnat göra alla dessa resor.</i> <pb/><i>Uttrycket ”törntagg” används flera gånger i GT. Där refererar det alltid till människor som besvärade och plågade israeliterna, se 4 Mos 33:55; Jos 23:13; Dom 2:3. Föregående kapitel handlar om Paulus lidande, och tittar man närmare är detta lidande orsakat av människor. När Paulus i vers 8-10 ber Gud att ta bort denna ”svaghet”, används samma ord som beskrev förföljelsen i 11:30. Uttrycket ”en satans budbärare” förklaras också i kapitlet innan. De falska apostlarna och oärliga arbetarna liknas vid förklädda budbärare från Satan, se 11:13-14. I Gal 4:13-14 där Paulus kom i ”kroppslig svaghet” till galaterna beskriver han hur de tog emot honom som ”en Guds budbärare”. Det kan referera till händelserna i Galatien som beskrivs i Apg 14:19-21. I Lystra blev Paulus stenad av judar som följt efter honom. När han nästa dag gick till Derbe tog folket emot honom trots hans blåslagna ansikte och kropp.</i> <pb/><i>Paulus tagg i köttet skulle alltså kunna vara en eller flera personer som följde efter i hans fotspår och skapade misstro mot honom överallt där han predikade evangelium. I Apostlagärningarna återfinns genomgående detta mönster där Paulus förföljs av onda människor. När Paulus bad att Gud skulle ta bort denna ”svaghet” från honom, blir svaret att Guds nåd och kraft räcker. Paulus själv hade ju varit en som förföljde kristna. Gud verkar inte ta bort förföljelse, men han ger kraft till de troende mitt i lidandet!]</i>


text:
men han svarade mig: <pb/>”Min nåd <i>(kraft, gudomlig favör)</i> är nog för dig, <pb/><t>för min kraft <i>(styrka)</i> fullkomnas i svaghet.”</t> <pb/>Därför vill jag hellre berömma mig av min svaghet, för att Kristi kraft ska vila över mig.


text:
<pb/>Därför gläder jag mig <pb/><t>i svaghet,</t> <t>i misshandel,</t> <t>i nöd,</t> <t>i förföljelser,</t> <t>i ångest</t> <pb/>för Kristi skull. <pb/><i>[Paulus svagheter var svårigheter som han utsattes för på grund av att han predikade evangelium. Denna lista är en sammanfattning av den mer detaljerade beskrivningen i 11:23-30.]</i> <pb/>För när jag är svag, <pb/><t>då är jag stark.</t>


text:
<pb/>Jag har blivit en dåre. Ni har tvingat mig till det. Egentligen borde ni ha talat väl om mig. Jag är inte på något sätt underlägsen dessa ”superapostlar”, även om jag ingenting är.


text:
Det som kännetecknar en apostel har blivit utfört hos er med all uthållighet <i>(balans, tålamod, karaktär att stå fast även under prövningar)</i>: <pb/><t>genom tecken <i>[grekiska ”semeion”, fokus är mer på en andlig princip och betydelsen än själva undret i sig]</i>,</t> <t>under <i>(ovanliga under som väcker förundran över Guds storhet)</i></t> <t>och kraftgärningar <i>(mirakler som bekräftar Guds makt)</i>.</t> <pb/><i>[Vi vet inte exakt vilka tecken, under och kraftgärningar som skedde i Korint. Skulle Paulus nämna dem vore han inte bättre än sina motståndare. I Apostlagärningarna kan vi läsa hur Gud verkade genom honom vid andra tillfällen. I Lystra helades en förlamad man, se Apg 14:8-10 och i Filippi befriades en slavflicka från en ond ande, se Apg 16:16-18. Inte så långt efter att Paulus skriver detta brev uppväcks en ung man till livet i Troas, se Apg 20:9-10.]</i>


text:
<pb/>På vilket sätt blev ni sämre behandlade än de andra församlingarna, förutom att jag själv <i>[till skillnad från de falska apostlarna]</i> inte låg er till last <i>[genom att kräva finansiellt stöd]</i>? Förlåt mig den oförrätten.


text:
<pb/><i>[Ett tecken på en sann apostel är den genuina kärleken till församlingen. De troende utnyttjas inte och ses inte som potentiella understödjare för egna projekt och idéer.]</i> <pb/>Det är nu tredje gången jag är redo att komma till er, och jag ska inte ligga någon till last. Jag söker inte det som är ert, utan er själva. <i>[Paulus liknar sig själv med en förälder som älskar sina barn. Han har använt sig av liknande bilder förut när han undervisat och gett dem andlig mjölk istället för fast föda, se 1 Kor 3:2.]</i> <pb/>Barnen är ju inte skyldiga att spara åt sina föräldrar, <pb/><t>utan föräldrarna åt sina barn.</t> <pb/><i>[I den grekisk/romerska kulturen var det självklart att föräldrarna sparade åt sina barn. Som mottagare av livet och allt föräldrarna gav förväntades barnen betala tillbaka genom att ge tillbaka kärlek och respekt. Otacksamhet för givna gåvor ansågs vara en grov synd.]</i>


text:
<pb/>Jag ska med glädje offra allt och själv låta mig offras för era själars skull. Blir jag då mindre älskad för att jag älskar er så högt?


text:
Jag har alltså inte varit någon börda för er. <pb/><i>[Paulus hade aldrig begärt något materiellt stöd för egen del. Det verkar dock finnas rykten om att Paulus inte var ärlig med insamlingen till Jerusalem och kanske tog en del av medlen för egen del.]</i> <pb/>Men slug som jag är kanske jag har fångat er med list?


text:
<pb/>Jag bad Titus resa och sände en broder med honom. <pb/>Har Titus utnyttjat er? <pb/>Har vi inte handlat i samma anda? <pb/>Har vi inte gått i samma fotspår?


text:
<pb/><i>[Brevet liknar en rättegång där Paulus har blivit anklagad och får försvara sig. På en punkt skiljer sig den judiska rättsprocessen från den här tiden mot dagens rättegångar. Om det visade sig att den anklagade var oskyldig, kunde rollerna omedelbart bli ombytta. Den anklagade hade då rätt att anklaga de som först hade gått emot honom.]</i> <pb/>Har ni hela tiden trott att vi försvarar oss <i>(håller ett försvarstal)</i> inför er? <pb/>Nej, vi talar inför Gud i Kristus <i>[i hans närvaro]</i>, och allt är till er uppbyggelse, mina älskade.


text:
För jag är rädd att jag inte ska finna er sådana som jag skulle önska när jag kommer, och att ni inte ska finna mig sådan som ni skulle önska. Jag är rädd att jag ska finna <pb/><t>stridigheter <i>(grupperingar, gräl)</i>,</t> <t>avund <i>(viljan att få vad någon annan har, med den sjuka önskan att också den andre ska förlora vad den har)</i>,</t> <t>okontrollerat temperament <i>(ilska, vrede)</i>,</t> <t>själviskhet <i>(självupptagenhet)</i>,</t> <t>förtal,</t> <t>skvaller,</t> <t>högmod <i>(uppblåsthet, arrogans)</i></t> <t>och oordning</t> <pb/>bland er.


text:
Ja, jag är rädd att min Gud ska förödmjuka mig inför er när jag kommer tillbaka, och att jag måste sörja över många som tidigare har syndat och inte omvänt sig från den <pb/><t>orenhet <i>(sexuell orenhet i tanke och handling, utsvävande liv, mer fokus på den moraliska orenheten än den fysiska akten)</i>,</t> <t>sexuell lössläppthet <i>(otukt)</i> och sensualitet <i>(lösaktighet, egen njutningslystnad utan några moraliska gränser)</i>, som de tidigare har praktiserat <i>(ägnat sig åt)</i>.</t>


text:
<pb/><i>[Paulus ger mycket av sin tid och energi till församlingen i Korint. Han grundade församlingen och var med dem i ett och halvt år. Senare gjorde han ett kortare smärtsamt andra besök och nu är han på väg till dem en tredje gång, se även 2 Kor 2:1; 12:14. Däremellan har korinterna skrivit flera brev som Paulus besvarat. Detta brev är troligen det fjärde brevet som Paulus skriver till dem.]</i> <pb/>Det är nu tredje gången jag ska komma till er. <pb/>Efter två eller tre vittnens ord <pb/><t>ska varje sak avgöras.</t> <pb/><i>[Citat från 5 Mos 19:15. Samma vers citeras också i Matt 18:16 och 1 Tim 5:19. Användningen i dessa ställen, där en privat konflikt har blivit en allmän fråga för hela församlingen, indikerar att Paulus nu publikt kommer att konfrontera dem som utger sig för att vara apostlar, men inte är det.]</i>


text:
<pb/>När jag var hos er för andra gången varnade jag dem som syndade och alla andra, och nu när jag inte är hos er varnar jag er igen: När jag kommer tillbaka ska jag inte skona er. <pb/><i>[Paulus är tydlig med att han inte kommer att tolerera ryktesspridning och splittring i församlingen. Han hade varnat dem flera gånger och är det fortfarande stridigheter och synd kommer han att konfrontera dem som är involverade. De flesta som sår in splittring gör det i det fördolda. Vi vet inte vad som hände när Paulus väl kom till Korint. I Apg 20:2-3 framkommer att Paulus kom en tredje gång till Grekland, där Korint var huvudstaden, och stannade där i tre månader.]</i>


text:
<pb/>Ni vill ju ha <i>(kräver)</i> bevis på att Kristus talar genom mig. <pb/>Han är inte svag mot er <pb/><t>utan mäktig bland er.</t>


text:
<pb/>Han blev korsfäst i svaghet, <pb/><t>men lever genom Guds kraft.</t> <pb/>Så är också vi svaga i honom, <pb/><t>men vi ska leva med honom</t> <t>genom Guds kraft som ni ska få känna.</t>


text:
<pb/>Utvärdera <i>(granska, rannsaka)</i> er själva för att se om ni lever i tron <i>(är i tro)</i>. Ja, pröva <i>(verifiera äktheten hos)</i> er själva. Känner ni inte <i>(utifrån en personlig erfarenhet och relation som hela tiden växer och utvecklas)</i> att Jesus Kristus är i er? Gör ni inte det, består ni inte provet.


text:
Vi hoppas ni ska förstå att vi inte är diskvalificerade <i>[att vi bestått provet att vara ledare över er på rätt sätt]</i>.


text:
<pb/>Vi ber till Gud att ni inte ska göra fel <i>(agera på ett ondskefullt sätt i någon detalj) [se Rom 12:20-21]</i>, inte för att det ska se ut som om vi klarar provet, utan för att ni ska göra det rätta <i>(det som är ärofyllt)</i>, även om det ser ut som om vi inte skulle hålla måttet.


text:
Vi kan inte göra någonting <i>(agera)</i> mot sanningen, bara för sanningen. <i>[Evangeliet är sanningen. Det går att hindra och hålla ner sanningen med onda gärningar, men i slutändan vinner sanningen, se Rom 1:18.]</i>


text:
Vi är glada när vi är svaga, och ni är starka. <i>[Då behöver vi inte vara ”starka ledare” som måste tala skarpt och strängt för att bygga upp er.]</i> Just detta ber vi om, att ni blir helt fullkomnade <i>(återupprättade, försonade med varandra, ordagrant en medicinsk term för att stadga ett brutet ben så att det läker ihop)</i>.


text:
Därför skriver jag detta innan jag kommer, för att inte behöva gå hårt fram hos er i kraft av den auktoritet som Herren har gett mig för att bygga upp, inte för att riva ner.


text:
<pb/>Till sist, syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>: <pb/><t>var glada,</t> <t>bli upprättade <i>(låt er upprättas, helas, som när ett revat nät lagas)</i>,</t> <t>bli uppmuntrade <i>(förmedla förståelse, undervisa, förmana)</i>,</t> <t>var eniga <i>(ha samma planer, mål)</i> och</t> <t>lev i fred <i>(harmoni, frid)</i>.</t> <pb/>Då ska kärlekens och fridens Gud vara med er.


text:
<pb/>Hälsa varandra med en helig kyss. <i>[Ett uttryck för kärlek, förlåtelse och enhet, grekiska ”philema”. Kindkyssen var och är en vanlig hälsningsform i Medelhavsområdet.]</i> <pb/>Alla de heliga <i>[här i Makedonien, troligen Filippi]</i> hälsar till er.


text:
<pb/>Vår Herre Jesu Kristi nåd, <pb/><t>Guds kärlek</t> <t>och den helige Andes gemenskap</t> <t>vare med er alla.</t> <pb/><i>[Den sista hälsningen nämner alla tre personerna i treenigheten utifrån deras roll i förhållande till den troende. Treenigheten innebär att det finns en Gud, och denne Gud existerar i tre ”personer” - Fadern, Sonen, Anden. De är åtskilda och samtidigt ett.]</i>


text:
<pb/><i>[Vers 1-5 är en enda lång mening i grekiskan.]</i> <pb/><i>[Från:]</i> Paulus <i>[betyder liten]</i>, en apostel <i>(sändebud, ambassadör)</i>, <pb/><t><i>[min auktoritet och mitt budskap fick jag]</i></t> <t>inte från människor eller genom någon människa <i>[som förmedlade den till mig från Gud]</i>,</t> <t>utan genom Jesus Kristus och Gud Fadern,</t> <t>som uppväckte honom från de döda.</t>


text:
<pb/>Jag och alla syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i> som är med mig hälsar <pb/><t>till församlingarna <i>(de utkallade)</i> i Galatien <i>[område mitt i dagens Turkiet]</i>.</t>


text:
<pb/>Nåd <i>(oförtjänt favör)</i> och frid <i>(frälsning, säkerhet, lugn, framgång)</i> <pb/><t>till er från Gud vår Fader och vår Herre Jesus Kristus <i>(Messias, den Smorde)</i>,</t>


text:
<pb/>som offrade sig själv för våra synder, <pb/><t>för att rädda oss från den nuvarande onda tidsåldern <i>(världsordningen)</i>,</t> <t>enligt vår Guds och Faders vilja <i>(önskan, behag, längtan)</i>.</t>


text:
<pb/>Honom tillhör äran <i>(all majestät, härlighet)</i> i evigheters evigheter <i>(genom alla tidsåldrar som varit och i de som kommer)</i>! <pb/>Amen <i>(låt det bli så, det är sant, sannerligen)</i>.


text:
<pb/>Jag förundras över att ni så snabbt <i>(plötsligt)</i> har vänt er bort från honom som kallade <i>(inbjöd)</i> er genom Kristi nåd <i>(oförtjänta favör)</i>, och vänt er till ett helt annat evangelium <i>(helt annan källa och innehåll)</i>.


text:
Inte för att det finns något annat <i>[äkta evangelium, glatt budskap]</i>. Däremot finns det somliga som hela tiden förvillar <i>(skapar oro, sår in tvivel hos)</i> er och vill förvränga Kristi evangelium <i>(ändra det glada budskapet till något helt motsatt)</i>.


text:
<pb/>Men även om vi, eller om så vore en ängel <i>(budbärare)</i> från himlen, skulle predika ett annat <i>(parallellt)</i> evangelium än det vi har predikat för er, så låt honom vara under en evig förbannelse <i>(dömd till helvetet)</i>!


text:
Som vi sagt förut, så säger jag igen: Om någon predikar ett annat evangelium än det ni fick från oss, låt honom vara under en evig förbannelse <i>(dömd till helvetet)</i>!


text:
<pb/>Försöker jag nu bli vän med <i>(få mitt godkännande av)</i> människor eller Gud? <i>[Nej!]</i> <pb/>Strävar jag efter att ständigt tillfredsställa människor <i>(behaga, vinna över människor till min sida)</i>? <pb/>Om jag fortfarande skulle behaga människor skulle jag inte vara Kristi slav <i>(livegna tjänare)</i>.


text:
<pb/><i>[Paulus berättar nu hur han kom till tro. Stycket har fem sektioner med händelser fram tills brevet skrivs. Den femte och sista sektionen inleds i 2:11 med att Petrus kommer till Antiokia, vilket antyder att det är där Paulus befinner sig när han skriver detta brev.]</i> <pb/>Nu vill jag klargöra <i>(intyga, bestyrka)</i> för er, syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, att det evangelium jag förkunnade har inte mänskligt ursprung <i>(är inte av mänsklig natur)</i>.


text:
Jag tog inte emot det, eller blev undervisad om det av någon människa, utan det kom till mig genom en uppenbarelse från Jesus Kristus <i>(Messias, den Smorde)</i>.


text:
<pb/>Ni har ju hört om mitt tidigare liv då jag utövade den judiska religionen <i>[judaismen]</i>, hur jag ständigt utöver det vanliga <i>(utan jämförelse, obehärskat, fanatiskt)</i> förföljde <i>(jagade)</i> Guds församling för att förgöra <i>(utrota)</i> den.


text:
Jag gick längre i den judiska religionen än många av mina landsmän i samma ålder <i>(jag var en föregångare, banade nya vägar)</i>, och var än mer fanatisk <i>(entusiastisk)</i> i mina förfäders <i>[judiska]</i> traditioner <i>(stadgar)</i> än de. <i>[Lukas beskriver också hur Paulus, då känd under sitt hebreiska namn Saulus, dödade och angrep de troende, se Apg 8:1-3.]</i>


text:
<pb/>Men när han, som utvalde mig innan jag var född och kallade <i>(avskilde, helgade)</i> mig genom sin nåd, beslöt <i>(när det behagade honom)</i>


text:
att uppenbara sin Son inom mig, för att jag skulle förkunna honom för hedningarna <i>(den icke-judiska världen) [Apg 9:15; 22:21]</i>. Då rådfrågade jag inte kött och blod på en gång <i>(diskuterade jag inte detta med någon människa)</i>.


text:
Jag gick inte heller upp till Jerusalem, till de som var apostlar före mig, utan gick istället till Arabien <i>[öknen]</i>, och efter det kom jag tillbaka till Damaskus. <pb/><i>[Lukas beskriver Saulus livsomvandlande möte med Jesus på vägen till Damaskus i Apg 9:1-40. Arabia är den stora öknen öster och söder om Damaskus, motsvarar dagens Saudiarabien. Här är Paulus tre år, se vers 18. Intressant att det är ungefär lika lång tid som de tolv apostlarna spenderade tillsammans med Jesus.]</i>


text:
<pb/><i>[Detta är det första av två besök i Jerusalem som nämns i Galaterbrevet, det andra nämns i 2:1. Detta första besök är samma första besök som nämns i Apg 9:26-30.]</i> <pb/>Sedan, efter tre år <i>[efter omvändelsen]</i>, gick jag upp till Jerusalem <i>[från Damaskus, se vers 17]</i> för att personligen träffa <i>(lära känna, samtala med)</i> Kefas <i>(Petrus)</i>, och jag stannade hos honom i femton dagar.


text:
<pb/>Sedan reste jag till området kring Syrien och Kilikien <i>[två romerska provinser vid Medelhavets nordöstra bukt, kuststaden Tarsus i Kilikien var Paulus hemstad]</i>.


text:
Men jag var ett okänt ansikte för de kristna församlingarna i Judéen. <i>[Kan syfta på området kring Jerusalem, eller hela den judiska provinsen i Romarriket som bestod av Iduméen, Judéen, Samarien och Galiléen.]</i>


text:
De hade bara hört upprepade gånger att han som förut ständigt förföljde oss, predikar nu den tro som han förut försökte förgöra <i>(utrota)</i>,


text:
och de prisade <i>(ärade)</i> gång på gång Gud för min skull <i>[för den förändring som Gud hade gjort i mig]</i>. <pb/><i>[Det är när Paulus är i Tarsus i Kilikien som Barnabas söker upp honom och tar med honom till Antiokia, se Apg 11:25-26.]</i>


text:
<pb/><i>[Paulus fortsätter sin berättelse som han började i 1:11. Ibland har händelserna här i Gal 2:1-10 förknippats med Apostlamötet i Apg 15, men det är det tredje besöket i Jerusalem i Apostlagärningarna. Troligare är att detta är det andra besöket med insamlade medel under hungersnöden i området, se Apg 11:27-30. Hade redan mötet som beskrivs i Apg 15 inträffat skulle Paulus refererat till beslutet och brevet som skrevs då, vilket han inte gör här i Galaterbrevet.</i> <pb/><i>Paulus fem besök i Jerusalem som nämns i Apostlagärningarna:</i> <pb/><i>- Kort besök efter omvändelsen i Damaskus, se Apg 9:26-30. Motsvarar Gal 1:18-20.</i> <pb/><i>- Resa från Antiokia med finansiellt stöd, Apg 11:27-30.</i> <pb/><i>- Apostlamötet i Jerusalem, se Apg 15:1-30.</i> <pb/><i>- Besök i slutet på den andra missionsresan, se Apg 18:22.</i> <pb/><i>- Det sista besöket som resulterar i Paulus fängslande i Caesarea, se Apg 21:15-23:35.</i> <pb/><i>De fjorton år som nämns i vers 1 kan syfta på det tidigare besöket i Jerusalem, tre år efter hans omvändelse. Dock används det grekiska ordet ”dia” här, inte ”meta” som i Gal 1:18, vilket gör att de fjorton åren också kan räknas från hans omvändelse.]</i> <pb/>Sedan, efter <i>[ett intervall på]</i> fjorton år, gick jag upp till Jerusalem igen tillsammans med Barnabas. Jag tog även med mig Titus.


text:
Jag gick på grund av <i>(i lydnad till)</i> en uppenbarelse. Jag lade fram det evangelium som jag predikar bland hedningarna. Dock presenterade jag det först i ett enskilt möte med de av högt anseende <i>(de inflytelserika personerna)</i>, detta för att jag inte skulle springa eller ha sprungit i onödan <i>[mitt arbete inte skulle vara fruktlöst]</i>.


text:
Men <i>[allt gick bra]</i> inte ens Titus, som följde med mig som ju var grek, behövde omskära sig <i>[som några hade trott]</i>.


text:
<pb/>Denna fråga <i>[om huruvida alla ska omskära sig]</i> uppstod på grund av några falska bröder som i hemlighet hade smugit sig in <i>[i församlingen]</i> för att spionera på den frihet vi har i Kristus Jesus, för att åter föra oss in i slaveriet <i>[under lagen]</i>.


text:
Men vi böjde oss inte för dem, inte för ett ögonblick. Detta för att evangeliets sanning skulle bevaras för er <i>[i sanning]</i>.


text:
<pb/>Vidare, <i>[inga nya krav gavs från]</i> de som har anseende <i>[de ledare som har inflytande i Jerusalem]</i>, om de har anseende eller inte spelar ingen roll för mig, Gud har inte anseende till personen <i>(har inga favoriter som han särbehandlar, Gud är inte imponerad av mänskliga positioner)</i>. Dessa ledare lade inte till något till mitt budskap.


text:
Tvärtom, de såg <i>(fick en klar förståelse av)</i> att jag blivit betrodd med evangeliet <i>(det glada budskapet)</i> till de oomskurna <i>[hedningarna, icke-judarna]</i>, på samma sätt som Petrus blivit betrodd åt de omskurna <i>[judarna]</i>.


text:
För den som verkade genom <i>(motiverade, gav sin kraft till)</i> Petrus och hans tjänst som apostel för de omskurna, verkade också <i>(motiverade, arbetade)</i> genom mig för de oomskurna.


text:
<pb/>När Jakob, Kefas <i>(Petrus)</i> och Johannes som var kända som <i>(hade ryktet om sig att vara)</i> pelare <i>[i Jerusalems församling]</i> kände <i>(förstod, hade en personlig erfarenhet av)</i> Guds nåd som jag fått ta emot, räckte de mig och Barnabas handen för samarbete. Vi kom överens att vi <i>[jag och Barnabas]</i> skulle gå till hedningarna och de till de omskurna <i>(judarna)</i>.


text:
Deras enda önskan var att vi skulle komma ihåg de fattiga, just det som jag själv verkligen ihärdigt <i>(uthålligt)</i> arbetat för. <pb/><i>[Detta andra besök i Jerusalem verkar vara samma besök som nämns i Apg 11:30; 12:25, där Barnabas och Saulus överlämnar de finansiella gåvorna till församlingen i Jerusalem.]</i>


text:
<pb/><i>[Som sista argument för sitt apostlaskap tar Paulus upp ett tillfälle då han tillrättavisade Petrus, som också kallas Kefas. Om Paulus inte var en apostel skulle han inte kunnat göra detta.]</i> <pb/>När Kefas <i>(Petrus)</i> kom till Antiokia, protesterade jag öppet mot honom, för han var uppenbarligen fel ute <i>(hade dömt sig själv)</i>.


text:
Innan vissa personer från Jakob var där hade han för vana att äta med hedningarna. Men när männen <i>[från Jerusalem]</i> kom, drog han sig gradvis undan <i>[från hedningarna]</i>, eftersom han fruktade dem som var för omskärelse <i>[den grupp judar som lärde att en hedning var tvungen att omskära sig innan han blev en kristen]</i>.


text:
De andra troende judarna anslöt sig till honom och förställde sig <i>(spelade med i detta falska spel)</i>. Det resulterade också i att Barnabas drogs med i deras hyckleri.


text:
Men när jag såg <i>(förstod, fick klart för mig)</i> att de inte vandrade rakt fram i enlighet med evangeliets sanning <i>(inte agerade i linje med evangeliet)</i>, sade jag till Kefas i allas närvaro: <pb/>”Om du som är född jude, lever som en hedning och inte som en jude, varför tvingar du hedningarna att leva som judarna <i>[genom att återinföra judaismens ritualer]</i>?


text:
<pb/>Vi <i>[både du och jag Petrus]</i> är judar av naturen <i>(vi är födda judar)</i> och inte hedniska syndare.


text:
Ändå vet vi att en människa inte blir rättfärdig <i>[skuldfri, har det rätt ställt med Gud]</i> genom att i egen kraft följa lagens bud, utan bara på grund av tron på Kristus Jesus <i>(hans trofasthet)</i>. Vi själva har satt vår tro till Jesus Kristus, för att vi ska bli rättfärdiga genom Kristi trofasthet och inte för att vi i egen kraft följer lagen. För på grund av laggärningar <i>(religiösa ritualer, eget arbete)</i> kan ingen människa bli rättfärdig <i>(inget kött bli utan skuld och få frid med Gud)</i>.


text:
Men om vi, när vi ständigt söker att bli rättfärdiga i Kristus, själva har visat oss vara syndare, är Kristus då en som uppmanar till synd <i>(en representant för den)</i>? Självklart inte <i>(låt det aldrig ske, motsatsen till amen)</i>!


text:
<pb/>För om jag återigen byggde upp det som jag själv rev ner <i>[att man blir frälst genom laggärningar]</i> gör jag mig själv till en överträdare <i>(bryter jag mot Guds lag)</i>.


text:
För genom lagen har jag dött från lagen <i>[alla dess krav på gärningar för att bli frälst]</i> så jag kan välja att leva för <i>(i direkt relation med)</i> Gud.


text:
Jag har blivit korsfäst med Kristus <i>[i honom delar jag hans korsfästelse]</i>, och det är inte längre jag som lever, utan Kristus lever i mig. Det liv jag nu lever i kroppen lever jag genom tro <i>(i fullständig förtröstan)</i> på Guds Son, som osjälviskt utgivande älskade mig och gav sig själv för mig.


text:
Jag förkastar inte <i>(slänger inte bort, ogiltigförklarar inte)</i> Guds nåd <i>(oförtjänta favör)</i>, för om rättfärdigheten kom från att hålla lagen, skulle Kristus <i>(Messias, den Smorde)</i> ha dött i onödan <i>[då skulle hans död vara meningslös]</i>.” <pb/><i>[Eftersom grekiskan inte har citattecken är det inte helt säkert var Paulus respons till Petrus, som började i vers 14, slutar. Utifrån de pronomen som används, verkar det som svaret följer en rytm med du, vi och jag, se vers 14, 15-17, 18-21.]</i>


text:
<pb/>Ni oförstående <i>(tanklösa)</i> galater! <pb/>Vem har förhäxat <i>(kastat en förbannelse på, charmat, lurat)</i> er? <pb/>Mitt framför era ögon var Jesus Kristus tydligt beskriven <i>(som ett plakat, oförglömligt)</i> som korsfäst.


text:
<pb/>En sak vill jag förstå <i>(oavsett andra argument, låt mig ställa denna fråga)</i>: <pb/><i>[Paulus tar nu ett huvudargument som handlar om tro eller lag. Frågan ramas in i ett kiastiskt mönster i vers 2b och 5, med en utvidgning och beskrivning i vers 3-4.]</i> <pb/>Tog ni emot den helige Ande genom att hålla lagen <i>[följa Moseböckernas alla bestämmelser]</i> <pb/><t>eller på grund av tro <i>(förtröstan) [tillit till evangeliet]</i>? <i>[Självklart var det genom tro!]</i></t>


text:
<pb/>Är ni så oförstående <i>(tanklösa)</i>? <pb/>Ni som började <i>[ert nya liv]</i> i Anden, <pb/><t>ska ni nu sluta i köttet <i>(försöka nå målet genom egen mänsklig kraft)</i>?</t>


text:
<pb/>Har ni genomlidit så mycket helt i onödan? <pb/><t>Om det nu verkligen varit förgäves ...</t> <pb/><i>[Även om situationen hos de troende var illa, lämnar Paulus en förhoppning att det inte var förgäves. Grekiska ”pascho” betyder oftast lidande, ibland kan det också betyda att genomgå erfarenheter, både bra och dåliga. Vanligtvis används också något mer ord som kvalificerande betydelsen, vilket inte görs här. I Paulus andra brev används alltid detta ord för lidande, så det är troligt att det gör det här också. Paulus kanske ser tillbaka på den förföljelse och lidande som drabbade honom och Barnabas i Galatien, se Apg 14:2, 5, 19, 22.]</i>


text:
<pb/>Ger Gud er då sin <i>[helige]</i> Ande och utförde kraftfulla mirakler bland er på grund av att ni höll lagen, <pb/>eller för att ni lyssnade <i>[på evangeliet]</i> i tro <i>(hade förtröstan, tillit till det)</i>?


text:
<pb/><i>[Paulus inledde kapitlet med några personliga frågor till galaterna. Nu följer sju citat från Bibeln vilket visar på en viktig princip. Andliga erfarenheter är värdefulla, men måste stödjas av Skriften. Eftersom dessa judaister försökte föra de troende tillbaka under lagen, citerar Paulus lagen.]</i> <pb/>På samma sätt var det med Abraham: <pb/>”Han trodde <i>(litade)</i> på Gud <i>[om löftet om en son]</i> <pb/><t>och därför räknades han som rättfärdig <i>(skuldfri)</i>.”</t> <pb/><i>[1 Mos 15:6. Paulus citerar samma vers i Rom 4:3 där han ännu mer detaljerat lägger ut texten. Romarbrevet 4 är den bästa kommentaren till Galaterbrevet 3.]</i>


text:
<pb/>Förstå därför <i>(låt er få en personlig erfarenhet av)</i> att det är de människor som tror <i>(de som lever i tro)</i> som är Abrahams <i>[verkliga]</i> barn.


text:
Eftersom Skriften gång på gång förutsåg att Gud skulle rättfärdiggöra hedningarna genom tro, berättade den i förväg de glada nyheterna <i>(evangeliet)</i> för Abraham genom att säga: <pb/>”I dig ska alla folk <i>(nationer, folkgrupper)</i> bli välsignade.” <i>[1 Mos 12:3; 1 Mos 18:18]</i>


text:
<pb/>Därför blir de som är av tro <i>(litar, lutar sig emot Gud)</i> välsignade tillsammans med den troende Abraham <i>(som trodde, litade, lutade sig emot Gud)</i>.


text:
Alla som förlitar sig på att hålla lagen är under en förbannelse <i>(dömda till besvikelse och förgörelse)</i>, för det står: <pb/>”Förbannad är den som inte håller <i>(ständigt praktiserar, lever efter)</i> <pb/><t>allt som är skrivet i lagens bok.” <i>[5 Mos 27:26]</i></t>


text:
<pb/>Nu är det uppenbart att ingen är rättfärdig inför Gud genom lagen, eftersom det står: <pb/>”Den rättfärdige ska leva genom tro <pb/><t><i>(av tro, ha Guds överflödande, äkta liv genom att förtrösta på och vara trogen mot Gud)</i>.” <i>[Hab 2:4]</i></t>


text:
<pb/>Men lagen kommer inte från tro <i>(baseras, vilar inte på tro)</i>, för det står: <pb/>”Den som gör dessa gärningar <i>[som lagen föreskriver]</i> <pb/><t>ska leva genom dem <i>[inte genom tro]</i>.” <i>[5 Mos 18:5]</i></t>


text:
<pb/>Kristus har friköpt oss <i>(betalt ett pris för vår frihet)</i> från lagens förbannelse, genom att bli ett med förbannelsen i vårt ställe, för det står skrivet: <pb/>”Under en förbannelse är alla som hängs upp på trä <i>(ett kors)</i>.” <i>[5 Mos 21:23]</i>


text:
<pb/>Kristus gjorde detta för att Abrahams välsignelse <i>[1 Mos 12:2-3]</i> skulle komma över hedningarna genom Jesus Kristus, så att vi <i>[både jude och hedning]</i> genom tro skulle få den utlovade Anden.


text:
<pb/>Syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, låt mig ta ett exempel från vardagslivet <i>(låt mig tala om mänskliga relationer)</i>. När ett förbund <i>(testamente, en sista vilja)</i> trätt i kraft, även om det bara så är ett mänskligt, kan ingen ta bort eller lägga till något. <pb/><i>[Det grekiska ordet för förbund är ”diatheke”. Ordet i sin verbform betyder ”att placera mellan två”. Det beskriver ett förbund och avtal mellan två parter. Ordet kan också översättas med testamente. Det är därför Bibelns två delar kallas Gamla och Nya Testamentet då de syftar på det Gamla och Nya förbundet.]</i>


text:
<pb/>Nu gavs löftena <i>(förbundet, rätten)</i> till Abraham och hans avkomma <i>(säd, arvinge)</i>. Han <i>[Gud, Skriften]</i> säger inte, ”och åt dina avkomlingar”, som när man talar om många, istället talas det om en, ”och åt din avkomling”. Det är Kristus <i>(Messias, den Smorde)</i>.


text:
Detta är vad jag menar, lagen som kom 430 år senare kan inte annullera ett tidigare förbund <i>(testamente)</i> från Gud, så att löftet blir ogiltigt.


text:
För om arvet berodde på <i>[att bara lyda]</i> lagen <i>[som dessa falska lärare vill få er att tro]</i>, skulle det inte längre bero på löftet, men Gud gav arvet till Abraham genom ett löfte.


text:
<pb/>Vad var syftet med lagen? Den lades till <i>[senare, efter löftet]</i> på grund av överträdelserna <i>(synden, lagbrotten) [för att vara en måttstock och överbevisa människorna om synd]</i>, för att gälla fram tills arvingen skulle komma, han som löftet getts till. Lagen dikterades <i>(bearbetades, arrangerades)</i> av änglar och gavs via en medlares hand <i>[Mose, en medlare mellan Gud och människan]</i>.


text:
En medlare företräder fler än en, men Gud var ensam <i>[när han gav löftet till Abraham]</i>. <pb/><i>[Lagen var ett kontrakt mellan Israel och Gud och kräver att båda parter håller den, löftet däremot beror bara på Gud.]</i>


text:
<pb/>Motsäger sig lagen Guds löften? Nej, absolut inte! Om en lag i sig självt kunde ge <i>[andligt]</i> liv, då hade med säkerhet rättfärdighet kommit genom lagen.


text:
Istället har Skriften visat att alla <i>[hela skapelsen och mänskligheten]</i> är fängslade av synd <i>(helt instängda utan hopp om att själv kunna bli befriad)</i>, för att det som var lovat <i>[arvet, välsignelsen]</i> skulle ges, på grund av Jesu Kristi trofasthet, till dem som tror <i>(litar, lutar sig emot honom)</i>.


text:
<pb/>Men innan tron kom <i>[Jesu död och uppståndelse]</i>, var vi under uppsikt <i>(bevakade)</i> av lagen, fängslade i väntan på den tro som en gång skulle uppenbaras.


text:
Så har lagen blivit vår <i>[judarnas]</i> skolmästare <i>(uppfostrare, en sträng förmyndare)</i>, så att vi kan bli rättfärdiga genom tro.


text:
Men nu när tron har kommit står vi inte längre under en skolmästare. <pb/><i>[Ordet skolmästare, paidagogos, användes i grekiskan för en slav med gott anseende som fick uppdraget att övervaka familjens barn fram tills de blev vuxna. Han följde dem till skolan, skyddade dem från faror och frestelser, såg till att de kom dit de skulle och inte gjorde några hyss. Lagen liknas vid en sådan skolmästare som i detalj styr vad barnen får och inte får göra tills de växt upp. Lagen leder den troende fram till evangeliet - det glada budskapet om frälsningen i Kristus som dött och uppstått för alla som brutit lagen.]</i>


text:
<i>[I Guds familj råder inte längre åtskillnad mellan nationalitet, samhällsklass, och kön.]</i> <pb/>Det är inte: <pb/><t>jude eller grek <i>(hedning)</i>,</t> <t>slav eller fri,</t> <t>man och kvinna,</t> <pb/>för ni är alla ett i Kristus Jesus. <pb/><i>[I morgonbönen som finns i Talmud, den judiska skrift som innehåller tillägg och tolkningar till lagen, tackade mannen Gud för att han inte var skapad till en hedning, en slav eller en kvinna. Som rättrogen jude hade Paulus säkerligen bett denna bön varje morgon under många år och det gör dessa ord ännu starkare - alla är vi ett i Kristus! Ordet ”och” finns bara mellan den sista gruppen. Det kan anspela på 1 Mos 1:27 där det står att Gud skapade dem till ”man och kvinna”, och att båda könen finns med i de två första grupperingarna.]</i>


text:
<pb/>Om ni tillhör Kristus <i>[är i honom som är Abrahams arvinge]</i>, är ni också Abrahams barn <i>(avkomma, säd)</i> och arvingar enligt löftet.


text:
<pb/>Vad jag menar är att så länge arvingen är ett barn <i>(omoget barn, 5-9 år gammal)</i>, är det ingen skillnad mellan honom och en slav, även om han är herre över allt.


text:
Han står under en förmyndare <i>(som överser barnen)</i> och en förvaltare <i>(som överser hushållet)</i> fram till den dag hans Far har bestämt.


text:
På samma sätt är det med oss <i>[alla, judar, kristna eller hedningar]</i>, när vi var omogna barn var vi slavar under den grundläggande läran i ett strukturerat system av regler och lagar <i>(världen, grekiska ”kosmos”)</i>. <i>[De judiska reglerna och ritualerna, eller hedniska religioner.]</i>


text:
för att friköpa de som står under lagen, för att vi ska kunna välja att bli söner <i>[bli adopterade och få söners rätt]</i>.


text:
Nu eftersom ni är <i>[Guds]</i> söner har Gud sänt sin Sons <i>[helige]</i> Ande till våra hjärtan, som ropar Abba <i>(pappa)</i>, min Fader! <i>[Abba betyder pappa på arameiska som var det språk Jesus och hans lärjungar talade till vardags. De första ord ett litet barn lärde sig säga var pappa och mamma, ”abba” och ”imma”. Uttrycket ”Abba Fader” visar att vi får vara Guds barn och ha en nära familjerelation till vår himmelske Fader.]</i>


text:
Därför är du inte längre en slav utan en son, och om du är en son, då är du också en arvinge genom Gud.


text:
<pb/>Tidigare, när ni inte kände <i>(såg med era hjärtans ögon, hade en klar förståelse av)</i> Gud, var ni <i>[hedningar]</i> slavar under gudar <i>[avgudar av trä och sten]</i> som i verkligheten inte finns <i>(i sin natur inte är gudar)</i>.


text:
Men nu, när ni har lärt känna <i>(fått en personlig erfarenhet av)</i> Gud, eller snarare, Gud har lärt känna <i>(fått en personlig relation med)</i> er, hur kan ni då vända tillbaka till dessa svaga och tomma krafter <i>(element, primitiva religioner, vidskepelse)</i>? Vill ni bli slavar under dem igen?


text:
Ni skrämmer mig <i>(jag är orolig för er)</i>, jag är rädd att allt mitt hårda arbete hos er är helt bortkastat.


text:
<pb/>Syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, jag ber er: bli som jag <i>[fri från slaveriet av de judiska ceremoniella lagarna]</i>, för jag har blivit som ni är <i>[en hedning]</i>! Ni har inte sårat mig.


text:
Ni vet att det var på grund av kroppslig svaghet som jag <i>[var kvar och]</i> predikade evangeliet för er den första gången,


text:
och även om mitt fysiska tillstånd måste ha frestat er <i>[att inte respektera och lyssna på mig]</i>, så föraktade och förkastade ni inte mig. Istället tog ni emot mig som en Guds ängel <i>(budbärare)</i>, som om jag var Kristus Jesus själv!


text:
Vad har hänt med er glädje <i>(saligprisning) [i det jag undervisade er om]</i>? Jag kan vittna om hur ni då skulle ha rivit ut era ögon och gett dem till mig om det var möjligt.


text:
Har jag nu blivit er ovän <i>(fiende)</i> eftersom jag ständigt <i>(gång på gång)</i> säger er sanningen.


text:
Dessa <i>[de falska lärarna som undervisar om regler och lagar]</i> brinner av iver för er, men deras motiv är fel. Vad de vill är att isolera er <i>[från oss]</i>, så att ni ivrigt följer dem.


text:
Det är gott <i>(bra)</i> att ha någon som brinner av iver för er <i>[Galater]</i>, i det som är gott <i>(rätt)</i>, <i>[det gäller]</i> alltid, och inte bara när jag är med er. <i>[Paulus har inget emot att andra leder dem, bara de gör det av rätt motiv.]</i>


text:
Mina kära barn <i>(älskade familjemedlemmar)</i>, som jag på nytt känner födslovånda över, tills dess Kristus tagit form i er <i>(ni blivit lika Kristus)</i>.


text:
Jag önskar jag var hos er <i>(ansikte mot ansikte)</i> och kunde förändra mitt röstläge för jag vet inte vad jag ska göra med er.


text:
Det står ju att Abraham hade två söner, en med slavkvinnan <i>[Hagar]</i> och en med den fria kvinnan <i>[Sara, sin hustru]</i>.


text:
Slavkvinnans son var född på naturligt sätt <i>(efter köttet)</i>, däremot var den fria kvinnans son född genom löftet.


text:
<pb/>Nu, låt oss ta en bild <i>(analogi)</i> från detta. Ett förbund <i>(testamente)</i> har sitt ursprung från berget Sinai <i>[där lagen gavs]</i> och föder sina barn in i slaveri, detta är Hagar.


text:
Ordet Hagar representerar berget Sinai i Arabien, det är också en bild av det nuvarande Jerusalem, för hon tjänar som en slav tillsammans med sina barn. <i>[Jerusalem var dels ockuperat och förslavat under Romarriket, men också under ett religiöst slaveri som huvudstad för judendomen med alla dess lagar och förordningar.]</i>


text:
För det står ju skrivet <i>[Jes 54:1]</i>: Gläd dig, du ofruktsamma kvinna som inte fött några barn, brist ut och jubla högt, du som inte har födslovåndor, för den ensamma kvinnan har många fler barn än den med en man.


text:
<pb/>Syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, vi är nu barn <i>[inte naturliga barn som Ismael, utan]</i> som Isak, barn från ett löfte.


text:
Men på samma sätt som det var då, att barnet som fötts på naturligt sätt <i>[efter köttet av slavkvinnan]</i> förföljde <i>(trakasserade)</i> den som var född genom Anden, så är det också nu.


text:
Men vad säger Skriften? Kasta ut slavkvinnan och hennes son, för slavkvinnans son ska inte dela arvet med den fria kvinnans son.


text:
Alltså, mina syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, vi <i>[som är födda på nytt]</i> är inte barn till slavkvinnan, utan till den fria kvinnan.


text:
<pb/>Det var för denna frihet som Kristus satte oss fria, fortsätt därför att stå fasta och låt inte ett nytt slavok läggas på er. <pb/><i>[Omskärelsen av judiska pojkar är ett tecken på Guds eviga förbund med Abraham, se 1 Mos 17:10-12. Redan på Mose tid gjorde Gud klart att det inte räckte med det fysiska tecknet. Hjärtat behövde också omskäras, se 5 Mos 10:16; 30:6; Jer 4:4.]</i>


text:
<pb/>Se <i>(lyssna noga nu)</i>, jag Paulus säger er, om ni låter er omskäras så blir Kristus till ingen nytta för er.


text:
Ni som försöker bli förklarade rättfärdiga genom lagen har blivit separerade från Kristus <i>(Kristus kan inte verka i er)</i>. Ni har förlorat <i>(fallit ur)</i> nåden.


text:
För genom <i>[den helige]</i> Anden, genom tro <i>(förtröstan)</i>, väntar vi <i>(hoppas vi ivrigt)</i> på rättfärdigheten som är vårt hopp.


text:
För <i>[om vi är]</i> i Kristus betyder omskuren eller oomskuren ingenting. Det enda som spelar någon roll är om vi har en tro som ständigt visar sig <i>(gång på gång kommer till uttryck)</i> genom osjälviskt utgivande kärlek.


text:
<pb/>Ni löpte loppet väl, vem har hindrat er <i>(gjort att ni ändrat riktning)</i> från att följa sanningen.


text:
Denna övertalning <i>(förledning)</i> är inte från honom som har kallat er <i>[till friheten i Jesus]</i>.


text:
Det räcker med lite jäst <i>[ett litet fel, några få falska lärare]</i> för att hela degen ska jäsa <i>(syras) [hela tron ska förvrängas, eller hela församlingen blir missledd]</i>.


text:
Jag har förtroende för er i Herren att ni tänker på annat sätt. Men den som ständigt förvirrar er <i>(stör er frid, rör upp era känslor)</i>, vem det nu än är, så ska han få bära sin dom.


text:
<pb/>Syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, om jag fortfarande predikade omskärelse <i>[som några anklagar mig för]</i>, varför förföljs jag fortfarande? I så fall skulle korsets stötesten vara borta.


text:
Jag önskar att de som sprider oro bland er <i>(skapar förvirring, försöker driva bort er från tron) [gick hela vägen och]</i> kastrerade sig.


text:
<pb/>Syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, ni är ju kallade till frihet. Låt bara inte den friheten bli en ursäkt för att tillåta er gamla natur <i>(köttet)</i> att agera <i>(låt inte nåden bli en ursäkt för själviskhet, och att handla i egen kraft)</i>, utan tjäna istället ständigt varandra i kärlek <i>(genom osjälvisk utgivande kärlek)</i>.


text:
För hela lagen <i>[om mänskliga relationer]</i> sammanfattas i en mening <i>[ett enda bud från 3 Mos 19:18]</i>: <pb/>”Du ska osjälviskt älska <i>(utgivande)</i> din nästa som dig själv.”


text:
<pb/>Men om ni kontinuerligt biter och sliter sönder varandra <i>(sårar genom inbördes strider)</i>, se upp så att ni inte förgör varandra.


text:
<pb/>Jag säger er: vandra hela tiden i <i>(lev ständigt ert liv i)</i> Anden! Då kommer ni inte att ge efter för köttets onda önskningar <i>(den fallna naturens begär)</i>.


text:
För köttet <i>(den fallna mänskliga naturen, vår egen mänskliga styrka och kraft)</i> har ständigt en stark längtan att undertrycka Anden, och Anden har ständigt en stark längtan att undertrycka köttet. De är helt motsatta varandra <i>[i konstant konflikt med varandra]</i> så att ni inte kan göra vad ni vill <i>(era goda intentioner)</i>.


text:
<pb/><i>[Paulus utvecklar kontrasten mellan köttet och Anden genom två olika uppräkningar. Den första med femton onda gärningar står i kontrast med en kortare lista som kollektivt kallas ”andens frukt”. De femton ”köttets gärningar” är inte tänkta att vara en fullständig lista, den avslutas med ”allt sådant” i vers 21. Den till synes kaotiska uppställningen utan någon större struktur är ett litterärt sätt att visa på den oreda som ondskan ställer till med. Detta i kontrast med andens frukt som är fint strukturerad i tre tripletter.]</i> <pb/>Nu är köttets gärningar <i>(den mänskliga naturens handlingar)</i> uppenbara <i>(välkända)</i>, de är: <pb/>sexuell omoral <i>(otukt)</i> <pb/><i>[Det grekiska ordet ”pornea” används här och grundordet betyder ”att sälja sig till slaveri”. Pornografi är ett sammansatt ord av just detta ord ”pornea” och ”grafo”, som betyder ”något skrivet eller tecknat”. Pornografi är en beskrivning antingen i text eller grafiskt av någon som säljer sig sexuellt.]</i> <pb/>orenhet <i>(orena smutsiga tankar)</i>, <pb/>lössläppthet <i>(ett liv vältrande i festande, lyx och mat, ett sexuellt utsvävande liv) [den primära synden i Sodom och Gomorra, 2 Pet 2:6]</i>,


text:
<pb/>avgudadyrkan <i>(tillbedjan av en mänskligt gjord gud, något annat som tar Guds rättmätiga plats)</i>, <pb/>missbruk av droger <i>(ockultism, trolldom, verklighetsflykt)</i>, <pb/><i>[Det grekiska ordet ”pharmakeia” betyder drog som ändrar sinnesstämningen. Droger var vanligt vid hednatemplen för att försättas i trans. Det är en temporär behandling som inte tar tag i det grundläggande problemet]</i> <pb/>hat <i>(ovänskap, bitterhet)</i>, <pb/>stridigheter <i>(smutskastning av den andra parten, konflikter, sådan bitterhet som hellre splittrar än att erkänna sitt eget fel)</i>, <pb/>avund <i>(viljan att få vad någon annan har, med den sjuka önskan att också den andre ska förlora vad den har)</i>, <pb/>okontrollerat temperament <i>(ilska, vrede)</i>, <pb/>själviskhet <i>(en som är helt upptagen med att få sina egna önskningar och begär uppfyllda och utan att tänka på andra människor)</i>, <pb/>splittring <i>(delning, uppdelning, man lämnar någon man varit lojal mot, man överger, agerar rebelliskt)</i>, <pb/>falska läror <i>(sekter, elittänkande, separation och slutenhet i en grupp)</i>,


text:
<pb/>missunnsamhet <i>[plural i grekiskan] (stark avundsjuka som leder till handlingar för att ta ifrån det som någon annan har)</i>, <pb/>fylleri <i>(dryckenskap, alkohol och drogkonsumtion för att uppnå berusning)</i>, <pb/>vilt festande <i>[plural i grekiskan] (ett liv som bara går ut på att få underhållning och nöje)</i> <pb/>och allt annat sådant.


text:
<pb/>Men Andens frukt är <i>[”frukt” är i singular, den helige Ande producerar bara en sorts frukt som innehåller följande komponenter]</i>: <pb/>kärlek <i>(att älska osjälviskt utgivande)</i>, <pb/>glädje <i>(att vara lycklig och känna tillfredsställelse)</i>, <pb/>frid <i>(harmoni, fri från oro)</i>, <pb/>tålamod <i>(att ha ett balanserat temperament, att visa överseende med andra när de gör fel, att stå fast även under prövning och yttre press)</i>, <pb/>vänlighet <i>(att vara snabb att hjälpa, att vara ärlig och öppen)</i>, <pb/>godhet <i>(att vara generös)</i>, <pb/>trofasthet <i>(att vara lojal och pålitlig)</i>,


text:
<pb/>mildhet <i>(styrka under kontroll, rätt balans av känslor och vrede, fri från hämndlystnad och bitterhet)</i>, <pb/>självkontroll <i>(att behärska sina känslor och impulser)</i>. <pb/><i>[Dessa nio komponenter är fint strukturerade och kan delas in i tre triader. De tre första kommer från Gud och bor i den troendes hjärta. De följande tre har mer att göra med förhållandet till andra människor. De tre sista är generella inre kvalitéer. På samma sätt som ”köttets gärningar” har denna lista inte ordet ”och” mellan några punkter. Detta skrivsätt, som kallas asyndeton, gör att själva slutsatsen betonas som är:]</i> <pb/>Lagen är inte emot något av detta. <pb/><i>[Däremot är lagen mot var enda punkt i ”köttets gärningar”. Den som bryter mot ett enda bud är skyldig till allt, se Jak 2:10.]</i>


text:
<pb/>De som tillhör Kristus Jesus har korsfäst sitt kött <i>(den fallna mänskliga naturen)</i> med dess lidelser <i>(impulser)</i> och begär <i>(lustar, åtrå)</i>.


text:
<pb/>Om vi lever genom Anden, låt oss också välja att marschera <i>(vandra i linje med, följa och leva vårt liv)</i> efter Anden. <pb/><i>[Här används ett annat ord för ”vandra” än i vers 16. Grekiska ”stoicheo” härstammar från ordet ”rad”. En militärisk term för att stå på rad, vandra i linje och marschera. Ordet beskriver hur en soldat går i takt med raden framför. Varje steg är aldrig kortare, aldrig längre, utan alltid exakt anpassat till personen framför. På samma sätt ska den troende följa den helige Ande i en jämn takt. Ordet beskriver ett lärjungaskap och ett liv som rättar sig efter Kristus, under Andens ledning.]</i>


text:
<pb/>Låt oss <pb/><t>sluta att söka tom ära <i>(då man själv vill ta äran och bli upphöjd)</i>,</t> <t>inte utmana <i>(irritera, tävla mot)</i> varandra,</t> <t>och inte vara avundsjuka på varandra.</t> <pb/><i>[Grammatiskt hör denna vers ihop med föregående som en motpol till att vandra i Andens fotsteg. Uppmaningen refererar till stridigheterna som Paulus nämner om i vers 15, och i nästa stycke ger instruktioner för, se Gal 6:1-10. Eftersom Galaterbrevet skickades som ett rundbrev till flera församlingar inom samma område, gäller uppmaningen rivalitet mellan olika församlingar som är förödande för Kristi kropp.]</i>


text:
<pb/>Mina syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, om någon skulle råka göra fel <i>(blivit överraskad, eller missledd att göra fel)</i>, ska ni som är andliga människor <i>(har Anden)</i>, i mildhet <i>(rätt balans av känslor, fri från hämndlystnad och bitterhet)</i> upprätta den personen. Men håll ett vakande öga på er själva så att inte ni också blir frestade <i>[att vara högmodiga och döma andra för att de fallit på något område, eller själva falla i samma synd]</i>.


text:
<pb/>Bär alltid <i>(gång på gång)</i> varandras stora bördor <i>(stora tyngder som är omöjliga att lyfta själv, ordagrant ”tunna”)</i>, på detta sätt uppfyller ni Kristi lag.


text:
För om någon själv tycker sig vara så viktig, fast han ingenting är <i>[tycker sig vara förmer än andra och inte vill bära sin broders börda]</i>, bedrar han sig själv.


text:
Låt var och en pröva <i>(undersöka, testa)</i> sina egna gärningar <i>(handlingar)</i>, sedan kan han glädja sig <i>(vara stolt)</i> över sig själv utan att jämföra sig med någon annan.


text:
För var och en måste bära <i>(lyfta)</i> sin egen börda <i>(portion, packning, en militärisk term för den utrustning en soldat normalt själv bar)</i>.


text:
<pb/>Den som tar emot undervisning i ordet ska vara delaktig <i>(bli en partner)</i> med sin lärare i allt gott <i>(följa hans rättfärdiga livsstil, understödja, hjälpa honom)</i>.


text:
Bli inte vilseledda, Gud tillåter sig inte att bli hånad <i>(förlöjligad, föraktad)</i>, för vad en människa sår, det får hon skörda.


text:
Den som medvetet <i>(gång på gång)</i> sår i sitt kött <i>(föder sin gamla onda mänskliga natur, sinnet)</i> kommer att skörda förgängelse <i>(död, andligt förfall)</i> från köttet, men den som medvetet sår i Anden kommer att skörda evigt liv från Anden.


text:
Låt oss inte tröttna <i>(ge upp på grund av omständigheter, tappa tron)</i> på att ständigt göra vad som är rätt <i>(gott)</i>. När rätt tid är inne får vi skörda, om vi inte ger upp <i>(ger efter, släpper taget) [slutar att göra gott]</i>.


text:
<pb/>Så därför <i>[som en slutsats på vad jag nyss sagt]</i>, så fort vi får ett tillfälle, låt oss välja att göra gott mot alla människor <i>(hjälpa, göra det som bygger upp, är moraliskt rätt och ger glädje till andra)</i>, och speciellt till de som är våra medsyskon i tron.


text:
<pb/>Se med vilka stora bokstäver jag nu skriver med egen hand till er. <pb/><i>[Det var vanligt att brev dikterades, se 1 Kor 16:21; 2 Kor 10:1; 2 Tess 3:17; Kol 4:18. Nu fattar Paulus själv pennan och skriver med versaler, för att sammanfatta och betona huvudpunkten i brevet - Herren Jesu Kristi kors!]</i>


text:
<pb/>De som vill visa upp en fin yttre fasad i köttet försöker få er att bli omskurna. De gör det bara för att undvika att bli förföljda för Kristi kors skull.


text:
För även dessa omskurna <i>[judar]</i> håller inte själva lagen, men de vill att ni blir omskurna så att de kan skryta med er kropp <i>(få ära för att ni böjer er för deras yttre riter)</i>.


text:
Låt det inte ske <i>(Gud förbjud det)</i> att jag skulle berömma mig av något annat än av vår Herre Jesu Kristi kors! För på grund av detta kors har världen blivit korsfäst för mig <i>[jag har inte längre något intresse för den här världens system med dess lockelser och mänskliga gärningslära]</i>, och jag för världen <i>[världens intresse för mig är också dött]</i>.


text:
För i Jesus Kristus gör varken omskärelse eller ingen omskärelse någon skillnad, <i>[vad som spelar någon roll är]</i> bara <i>[om man är]</i> en ny skapelse. <i>[2 Kor 5:17]</i>


text:
Åt alla som vandrar efter denna regel <i>(lever sina liv efter denna princip)</i>, låt frid och nåd vara över dem, och även Guds Israel <i>[kristna oavsett om man varit jude eller hedning före omvändelsen]</i>.


text:
<pb/>Från nu och framöver, låt ingen orsaka mig oro, för jag bär Kristi märken på min kropp <i>(är brännmärkt som en egendom till Jesus)</i>.


text:
<pb/>Låt nåd <i>(Guds oförtjänta favör)</i> vara med er ande, mina syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>. <pb/>Amen <i>(låt det ske så)</i>.


text:
<pb/><i>[Från:]</i> Paulus <i>[betyder ”den lille”]</i>, <pb/><t>genom Guds vilja en apostel <i>(sändebud, ambassadör)</i> för Jesus Kristus <i>(den Smorde)</i></t> <pb/>till Guds folk som bor i Efesos, <pb/><t>de som tror på <i>(är trogna, lojala mot)</i> Jesus Kristus.</t> <pb/><i>[I de äldsta handskrifterna saknas orden ”i Efesos”. Brevet har inga personliga hälsningar, trots att Paulus hade många kontakter i Efesos. Det talar för att brevet var ett rundbrev som lästes upp i flera församlingar. Den kopian som var adresserad till regionens huvudstad Efesos, hade troligtvis med det namnet här i inledningen, medan kopian som hänvisningen i Kol 4:16 syftar på kan ha haft orden ”i Laodikea” istället.]</i>


text:
<pb/>Låt nåd <i>(Guds oförtjänta favör, välsignelse)</i> vara med er och frid <i>(frälsning, säkerhet, lugn, framgång)</i> <pb/><t>från Gud vår Fader och Herren Jesus Kristus.</t>


text:
<pb/><i>[Vers 3-13 är en enda lång mening i grekiskan, den längsta i hela Bibeln! Paulus var en lärd man så anledningen till att han ibland skriver långa meningar är inte att han inte vet att han ska använda komma och punkt. Istället är det ett sätt att uttrycka sin entusiasm. På samma sätt som en talare blir ivrigare och pratar snabbare och mer engagerat, blir Paulus engagerad när han börjar skriva om alla välsignelser Jesus har gett den troende och låter orden flöda!]</i> <pb/>Välsignad <i>(lovad, prisad)</i> är vår Herre Jesu Kristi Gud och Fader, som i Kristus har välsignat oss med all den himmelska världens andliga välsignelse.


text:
<pb/>I osjälvisk utgivande kärlek utvalde <i>(personligen handplockade)</i> han oss i honom innan jordens <i>(universums)</i> grund var lagd, för att vara heliga <i>(helgade och avskilda)</i> och utan fläck inför honom <i>(i hans åsyn)</i>.


text:
Han förutbestämde att vi skulle bli adopterade som hans egna genom Jesus Kristus - efter hans önskan <i>(längtan)</i> och vilja -


text:
<i>[så att vi kan ge honom]</i> pris och ära för den underbara <i>(ljuvliga)</i> nåden, vilken han så fritt gav till oss genom den alltid älskade.


text:
<pb/>I honom <i>[Jesus]</i> har vi: <pb/>befrielse <i>(förlossning, betalning av ett pris)</i> <pb/><t>genom hans blod,</t> <pb/>förlåtelse för våra synder <i>(tillkortakommanden, brister)</i> <pb/><t>genom hans rika nåd <i>(favör, kraft)</i></t>


text:
<t>som han i överflöd har gett till oss i all sin vishet och förstånd <i>(praktiska handlingsplan)</i>.</t>


text:
<pb/>Han har låtit oss få veta sin dolda <i>(hemliga, gömda)</i> vilja <i>(längtan, plan, syfte)</i>. Det är helt i linje med hans goda <i>(glädjefyllda)</i> önskan som han förutbestämt genom sig själv.


text:
Han planerade att vid tidsepokernas fullbordan <i>[när det nuvarande styret över jorden har uppfyllt sitt mått]</i>, i Kristus lägga <i>(placera, förena)</i> allt i himlarna och på jorden under hans ledarskap.


text:
<pb/>I honom <i>[genom att vår ande är ett med Jesu Ande]</i> har vi också fått ett arv, eftersom vi på förhand har blivit utvalda av honom som <i>(aktivt deltar och medverkar och)</i> låter allt ske efter sin vilja och sitt beslut,


text:
så att vi som tidigare <i>[innan tidens slut]</i> har satt vårt hopp i Kristus ska leva för att prisa och ge honom ära.


text:
<pb/>I honom har ni också hört det sanna ordet, det glada budskapet om er frälsning <i>(befrielse, bevarande, helande, trygghet)</i>, och satt er tro <i>(tillit)</i> till honom. Ni blev beseglade <i>(märkta)</i> med den utlovade helige Ande <i>(ni har fått den helige Andes sigill)</i>.


text:
Den <i>[helige Ande]</i> är en handpenning <i>(garanti, ett sigill)</i> på vårt arv fram tills den fulla återbetalningen av Guds egendom <i>[hans folk]</i>, för att hans ära <i>(majestät, härlighet)</i> ska prisas. <pb/><i>[Ett sigill var den märkning som garanterade att en försändelse kom fram intakt till mottagaren, på samma sätt är den helige Ande den garant som gör att vi kommer fram till vår destination.]</i>


text:
<pb/>Därför <i>[på grund av de underbara sanningarna i tron som beskrivits i vers 3-14, och särskilt de två sista verserna om den helige Ande]</i>, och eftersom jag <i>[Paulus]</i> har hört om <pb/>er tro på Herren Jesus och <pb/>er kärlek <i>(som är osjälviskt utgivande)</i> till alla de heliga <i>(Guds folk)</i>


text:
<pb/>upphör jag inte att tacka <i>[Gud]</i> för er, när jag nämner er i mina böner <i>(en tacksägelse med glädje som väller fram inifrån)</i>.


text:
Jag ber att vår Herre Jesu Kristi Gud, härlighetens Fader ska ge er en ande av <pb/>vishet <i>(insikt, gudomlig kunskap)</i> och <pb/>uppenbarelse <i>(att synliggöra något som varit dolt)</i>, så att ni får full kunskap om honom.


text:
<pb/>Att era förstånds ögon ska få flöda i ljus så att ni kan se <i>[verbformen indikerar att ögonen har öppnats i dåtid med ett nuvarande resultat att de nu kan ha en klar förståelse av]</i>: <pb/>Vilket glädjerikt hopp han har kallat er till. <pb/>Hur rikt på härlighet <i>(ära)</i> hans arv är i de heliga <i>(hans folk)</i>.


text:
<pb/>Hur enorm <i>(omätbar, obegränsad, överlägsen)</i> hans styrka <i>(makt)</i> är i oss som tror, <pb/><t>i enlighet med den verksamma <i>(operativa)</i> styrkan av hans <i>(manifesterade)</i> makt.</t>


text:
<pb/>Samma kraft använde han i Kristus när han uppväckte honom från de döda och satte honom på sin högra sida <i>[Ps 110:1; Apg 2:34]</i> i den himmelska världen.


text:
Högt över varje: <pb/>ärkehärskare <i>(ledare från urgamla tider, militär term för general, den högsta ledaren)</i> <pb/>och auktoritet <i>(militär term för delegerad auktoritet)</i> <pb/>och makt <i>(makt utifrån antal, militär term för kraften av en stor armé)</i> <pb/>och härskare <i>(herre, som har makt över en region)</i> <pb/>och över varje namn på allt som är namngivet <pb/><t><i>[över varje titel som kan ges, över varje sjukdom, ja över allting som har ett namn, se Rom 8:38]</i></t> <t>inte bara i den här tidsåldern, utan också i den kommande.</t>


text:
<pb/>Gud har lagt allt under Jesu fötter och utsett <i>(krönt)</i> honom till att vara församlingens huvud,


text:
som är hans kropp, helheten som kontinuerligt uppfyller allt i alla <i>[hela skapelsen, för i den kroppen bor fullheten av Jesus som gör allt helt, och fyller alla överallt med honom själv]</i>.


text:
som ni förut vanemässigt vandrade i. Ni följde den här generationen <i>(tidsålderns ande)</i> och världens sätt <i>(ordnade samhällssystem med föränderlig etik och moral)</i>. Ni var styrda <i>(kontrollerade)</i> av den lägsta atmosfärens herraväldes furste, den ande som fortfarande är verksam i olydnadens barn <i>[de rebelliska, de som inte tror, de som går emot Gud]</i>.


text:
Bland dessa var vi alla tidigare, när vi ständigt följde köttets <i>(vår fallna gamla naturs)</i> begär <i>(lustar)</i>, och lydde kroppens impulser och sinnets tankar. Vi var i vårt naturliga <i>[syndiga]</i> tillstånd på väg mot straffdomen <i>[Guds vrede mot synden]</i>, på samma sätt som resten av mänskligheten ... <pb/><i>[Vers 1-3 är en oavslutat mening i grekiskan. Inledningen ”och ni var döda” lämnas medvetet utan svar. Lösningen på detta andliga dilemma kommer i nästa vers.]</i>


text:
<pb/>Men Gud, som är så rik <i>(obegränsad, överflödande)</i> i nåd, på grund av hans stora <i>(intensiva, underbara)</i> osjälviska utgivande kärlek som han älskat oss med,


text:
att även när vi var <i>[andligt]</i> döda genom <i>[våra egna]</i> tillkortakommanden <i>(synder)</i>, gjorde han oss levande tillsammans med Kristus. <i>[Han gav oss samma liv som Kristus själv, samma liv som uppväckte honom från de döda.]</i> Av nåd <i>(kraft, gudomlig favör som inte förtjänas)</i> har ni blivit frälsta <i>(trygga, upprättade, bevarade, helade, försörjda, befriade, fria från synd och får evigt liv med Gud efter döden)</i>. <i>[Den grekiska verbformen uttrycker en fullbordad handling ”ni har blivit frälsta” som resulterar i något som sker nu ”ni är frälsta”.]</i>


text:
Han har uppväckt oss tillsammans med honom, och satt oss <i>[gett delat säte]</i> med honom i den himmelska världen i Kristus Jesus.


text:
För att i kommande tidsåldrar bevisa <i>(visa på)</i> hur omätbar <i>(gränslös, överflödande)</i> rik hans nåd är, hur stor hans godhet är mot oss som är förenade i Kristus Jesus.


text:
<pb/>För det är genom nåd <i>(Guds kraft, oförtjänta favör)</i> som ni är frälsta <i>[räddade från domen]</i> genom tro. Frälsningen kommer inte från er själva, den är en gåva från Gud.


text:
Den kommer inte från gärningar <i>[goda handlingar och eget arbete]</i>, och det för att ingen ska kunna skryta och bli högfärdig. <i>[Det är inte ett resultat av vad någon någonsin kan göra, så ingen kan själv ta äran för detta.]</i>


text:
För vi är Guds hantverk <i>(skapade och formade av Gud)</i>, transformerade <i>(omformade, skapade på nytt)</i> i Kristus Jesus för goda gärningar <i>(arbete)</i>, som Gud redan har förberett för oss att vandra i.


text:
<pb/>Kom därför ihåg att ni förut var hedningar i köttet, ni kallades oomskurna av dem som <i>[bara]</i> genom ett ingrepp gjort av mänskliga händer i köttet kallar sig omskurna. <pb/><i>[Omskärelsen av judiska pojkar är ett tecken på Guds eviga förbund med Abraham, se 1 Mos 17:10-12. Redan på Mose tid gjorde Gud klart att det inte räckte med det fysiska tecknet. Hjärtat behövde också omskäras, se 5 Mos 10:16; 30:6; Jer 4:4. Ceremonin utförs på den åttonde dagen efter födseln och kallas ”Brit mila”. Hebreiska ordet för omskärelse är ”mila” och förbund heter ”brit”.]</i>


text:
<pb/>Kom ihåg att ni då levde utan <i>(var separerade från)</i> Kristus, utestängda från medborgarskap <i>(utan en medborgares rättigheter)</i> i Israel, och främlingar utan någon del i löftesförbundet. Ni var utan hopp och utan Gud i den här världen.


text:
<pb/>För han är vår frid <i>(harmoni och enhet)</i>, han har skapat <i>(format)</i> oss båda <i>[jude och hedning]</i> som en <i>[kropp]</i>, och har brutit ner den skiljemur som fanns mellan oss,


text:
genom att i sitt <i>[eget korsfästa]</i> kött ta bort fiendskapen <i>[orsakad]</i> av lagen med sina bud och stadgar. <pb/>Han gjorde detta för att från de två <i>[jude och hedning]</i> i sig själv skapa en ny människa, och på så vis bereda frid,


text:
och återförena i en kropp båda <i>[jude och hedning]</i> till Gud genom korset, och därigenom i honom själv döda fiendskapen.


text:
Han kom och predikade de glada nyheterna om frid till er <i>[hedningar]</i> som var långt borta och <i>[frid]</i> till dem <i>[judarna]</i> som var nära.


text:
För det är genom honom som vi båda genom <i>[den helige]</i> Anden har tillträde till Fadern <i>[så vi kan närma oss honom]</i>.


text:
<pb/>Därför är ni inte längre främlingar <i>(okunniga, utan del i frälsningen)</i> och flyktingar <i>(som saknar en medborgares rätt)</i>, utan ni delar medborgarskapet med de heliga <i>(Guds eget folk)</i> och tillhör Guds familj.


text:
Ni är kontinuerligt uppbyggda <i>[som ett heligt tempel]</i> på apostlarnas och profeternas grund, med Jesus Kristus själv som hörnstenen <i>[som är den första stenen i bygget och alla andra stenar riktas efter]</i>.


text:
I honom är hela byggnaden <i>(huset)</i> tätt sammansluten <i>(hopbunden, hopsvetsad)</i> och fortsätter att växa <i>(höja sig)</i> till ett heligt tempel i Herren.


text:
I honom blir ni själva också sammansvetsade <i>[in i byggnaden]</i> för att forma en fast boning för Gud i <i>(genom)</i> Anden.


text:
<pb/>Av den anledningen <i>[att jude och hedning är en kropp som tillsammans formar ett Guds tempel, se 2:11-22]</i>, är jag, Paulus, en fånge för Jesus Kristus, för er hedningars skull.


text:
Hur jag fick veta mysteriet <i>(hemligheten)</i> genom en direkt uppenbarelse, som jag just nu kortfattat skrivit till er om <i>[Ef 2:1-20]</i>.


text:
När ni läser detta kan ni förstå min insikt <i>(kunskap)</i> om Kristi hemlighet <i>[den dolda, gömda planen om Kristus]</i>,


text:
som i tidigare generationer inte var känd <i>(avslöjad)</i> för människor, på det sätt som hemligheten nu genom <i>[den helige]</i> Ande har blivit uppenbarad för hans heliga apostlar och profeter.


text:
Att hedningarna nu är medarvingar <i>[med judarna]</i>, medlemmar av samma kropp och delaktiga i samma löfte i Kristus genom evangeliet <i>(det glada budskapet)</i>.


text:
Av detta evangelium har jag blivit en tjänare genom Guds nåd <i>(oförtjänta favör)</i>, som gavs till mig genom hans verksamma mäktiga kraft.


text:
<pb/><i>[Några år tidigare, när Paulus skrev Första Korintierbrevet från just Efesos, kallade han sig själv den minste bland apostlarna, se 1 Kor 15:9. Nu benämner han sig som den minste bland de heliga - de troende. Om ytterligare några år, i mitten på 60-talet e.Kr. kallar han sig ”den störste bland alla syndare”, se 1 Tim 1:15.]</i> <pb/>Till mig, den minste av de minsta bland de heliga <i>(Guds folk)</i>, var denna nåd <i>(favör, privilegium)</i> anförtrodd för att: <pb/>Berätta den goda nyheten <i>(förkunna)</i> för hedningarna <pb/><t>om Kristi ofattbara <i>(oändliga, utan slut, omöjlig att räkna)</i> rikedom.</t>


text:
<pb/>Upplysa <i>(öppet lägga fram fakta inför)</i> alla människor vad planen <i>[om hedningarnas frälsning]</i> innebär, <pb/><t>den plan som var gömd genom tidsåldrar och dold fram tills nu hos Gud,</t> <t>som skapade allting genom Jesus Kristus.</t>


text:
<pb/>Syftet var att furstar och väldigheter i den himmelska rymden genom församlingen skulle få se Guds mångfacetterade <i>(mångfaldiga)</i> visdom.


text:
Detta i enlighet med den eviga plan <i>(beslut, syfte)</i> som han <i>[Gud]</i> utförde <i>(lät ta form)</i> i <i>[personen]</i> Kristus Jesus vår Herre.


text:
I honom <i>[Jesus]</i> har vi frimodighet och fritt tillträde <i>(en oreserverad frihet utan fruktan)</i> med tillförsikt, genom tron på honom.


text:
Därför önskar jag att ni inte tappar modet <i>(blir uppgivna, modfällda, paralyserade, stannar upp)</i> på grund av mina lidanden <i>(problem, den pressade situation jag är i)</i> för er skull, det är istället en ära för er <i>[att jag får lida för att evangeliet ska gå ut till hedningarna]</i>.


text:
<pb/><i>[Detta är Paulus andra bön i detta brev, den första står i Ef 1:15-23. I grundtexten är vers 14-21 en enda lång väl strukturerad mening. Bönen börjar och avslutas med lovprisning. Själva bönen har flera delar där resultatet av varje leder vidare till nästa del.]</i> <pb/>Av den anledningen <i>[att vi är frälsta genom nåd, Ef 2:1-10, och att vi alla troende är en kropp i Kristus, Ef 2:11-12]</i>, böjer jag mina knän inför Fadern.


text:
Från honom har varje familj <i>(ras, stam, släkte)</i> i himlen och på jorden fått sitt namn <i>(karaktär)</i>. <i>[Anledningen till ordvalet är att grekiska ordet för familj ”patria” är snarlikt fader, grekiska ”pater”.]</i>


text:
<pb/>Jag ber att han, från sin härlighets rikedom, <pb/><t>ska ge er kraft så att ni blir styrkta i er inre människa genom hans Ande,</t>


text:
<pb/>så att Kristus genom er tro faktiskt lever <i>(bor, har ett permanent hem)</i> i era hjärtan. <pb/><i>[Jag ber också:]</i> <pb/>Att ni ska bli djupt rotade och stadigt grundade i osjälvisk kärlek <i>(Guds utgivande ovillkorliga kärlek)</i>.


text:
<pb/>Detta resulterar i att ni, tillsammans med alla de heliga <i>(Guds folk)</i> kan förstå <pb/><t>bredden och</t> <t>längden och</t> <t>höjden och</t> <t>djupet <i>[i Guds kärlek, alla dimensioner i det andliga templet, se Ef 2:21]</i>,</t>


text:
<pb/>så att ni kan lära känna <i>(personligen få erfara)</i> Kristi kärlek, <pb/>som övergår <i>(är överlägsen)</i> all kunskap <i>(ren teoretisk kunskap)</i>. <pb/>Detta resulterar sedan i att ni kan bli fullständigt fyllda med hela Guds fullhet. <pb/><i>[Detta är crescendot och det slutgiltiga målet i bönen. Att de kristna blir en kropp som är helt fylld och överflödande av Gud själv, och en fullständig gudsnärvaro bland dem.]</i>


text:
<pb/>Nu till honom som genom sin kraft verkar i oss och förmår göra långt mer än vad vi kan begära <i>(be, önska, fråga)</i> eller ens tänka <i>(drömma, fantisera om)</i>.


text:
<pb/>Honom tillhör äran <pb/><t>i församlingen</t> <t>och i Kristus Jesus,</t> <t>genom alla generationer</t> <t>i evigheternas evighet,</t> <pb/>amen.


text:
<pb/><i>[Vers 1-6 är en enda mening i grekiskan.]</i> <pb/>Därför <i>[på grund av den position vi har fått i Kristus som Paulus just beskrivit i kapitel 1-3]</i> uppmanar <i>(ber, förmanar)</i> jag er, jag som är en fånge i Herren, att vandra <i>(leva ett liv som är)</i> värdigt den kallelse ni har fått.


text:
<pb/>Med all ödmjukhet <pb/><t>och mildhet <i>(styrka under kontroll, rätt balans av känslor och vrede, fri från hämndlystnad och bitterhet)</i>,</t> <pb/>i tålamod, <pb/><t>ha ständigt fördrag med varandra i kärlek <i>(som är utgivande och osjälvisk)</i>.</t>


text:
<pb/>Ta hela tiden initiativ <i>(sträva efter, arbeta)</i> för att behålla enheten <pb/><t>som Anden ger genom fridens band.</t>


text:
<pb/>Det finns en kropp <i>[församlingen]</i> och en Ande, <pb/><t>på samma sätt som ni en gång blev kallade till och tog emot ett hopp,</t>


text:
<pb/>en Gud - allas Fader, <pb/><t>han står över allt <i>(regerar totalt)</i>,</t> <t>arbetar genom alla och är i alla <i>[verkar och lever i oss alla som tror]</i>.</t>


text:
Därför står det: <pb/>När han steg upp i höjden, <pb/><t>ledde han ett paradtåg av fångar <i>[djävulen och demoner som blivit besegrade genom hans död på korset]</i></t> <pb/>och han gav gåvor till människorna. <i>[Ps 68:19]</i>


text:
<pb/>Frasen: ”han steg upp”, vad menas med den? Innebär det inte att han först steg ner <i>[från himlen]</i> till den lägre delen, nämligen jorden? <pb/><i>[Judiska rabbiner tolkade Psalm 68 utifrån hur Mose steg upp på berget Sinai, men Paulus visar hur psalmen talar om Jesu liv, död och uppståndelse, se Apg 1:9-11. Om Jesus steg upp, måste han ju också ha stigit ner. Den lägre delen av jorden kan antingen syfta på jorden, eller på dödsriket under jorden, se 1 Pet 3:18-20; Ps 63:10.]</i>


text:
<pb/>Den som steg ner är också den som steg upp högt över alla himlarna <i>[tre finns nämnda i Bibeln]</i> för att <i>[hans närvaro ska]</i> uppfylla allt <i>[hela universum]</i>.


text:
<pb/>Han gav gåvor <i>[Jesus själv utvalde och gav människor som gåvor till församlingen]</i>: <pb/>Några till att bli <e>apostlar</e> <i>(budbärare)</i>, <pb/>och några till <e>profeter</e> <i>(förkunnare, som talar inspirerade gudagivna ord om framtiden eller det förflutna)</i>, <pb/>och några till <e>evangelister</e> <i>(förkunnare av evangeliet)</i>, <pb/>och några till <e>pastorer</e> <i>(herdar över hans hjord)</i> <pb/><t>och <e>lärare</e> <i>(instruktörer, som förklarar, lär ut logiskt och strukturerat)</i>.</t> <pb/><i>[Församlingen beskrivs som en kropp där Kristus är huvudet, se Ef 4:15. I den bilden finns fem ledande gåvor som har sin motsvarighet i handens fem fingrar, se 1 Kor 12:15, 21:</i> <pb/><i>- Aposteln är tummen som är den kortaste men mest rörliga som når alla andra fingrar och hjälpa till på det område det behövs.</i> <pb/><i>- Profeten är pekfingret som pekar ut riktningen.</i> <pb/><i>- Evangelisten är långfingret som når längst ut.</i> <pb/><i>- Pastorn är ringfingret som lovat trohet till församlingen och skyddar den som en herde.</i> <pb/><i>- Läraren är lillfingret som ger balans åt hela handen.</i> <pb/><i>Nya Testamentet har fyra ställen som talar om andliga gåvor, se Rom 12:6-8; 1 Kor 12:8-11; 12:28-31; 1 Pet 4:10-11.]</i>


text:
<pb/>Hans intention var att utrusta <i>(iordningställa, fullända)</i> de heliga <i>(ett avskilt folk)</i>, för att de ska kunna göra tjänst och bygga upp Kristi kropp <i>(församlingen)</i>,


text:
tills vi alla kommer fram till trons enighet och kunskapen <i>(fullständig och korrekt)</i> om Guds Son, till ett sådant mått av fullvuxen mognad att vi blir helt uppfyllda av Kristus.


text:
<pb/>Så vi inte längre är som omogna småbarn <i>(spädbarn, olärda)</i> som kastas hit och dit av vågorna och blir missledda av varje vindkast i läran genom sluga människors spel som planerar <i>(organiserar)</i> olika sätt att sprida villfarelse.


text:
Istället, tala alltid sanning i osjälvisk utgivande kärlek, låt oss i allt växa upp i honom som är huvudet, Kristus.


text:
På grund av honom <i>(under hans översikt)</i> växer och hålls hela kroppen <i>(församlingen)</i> kontinuerligt samman i kärlek, genom det stöd varje led ger, när varje kroppsdel utför den uppgift som den blivit tilldelad.


text:
<pb/><i>[Från att ha talat om hur en troende ska vandra värdigt sin kallelse, se vers 1-16, följer nu en varning hur de inte ska vandra.]</i> <pb/>Detta säger jag er därför <i>[som syftar tillbaka på uppmaningen i vers 1-3 att vandra värdigt]</i>, och uppmanar er allvarligt i Herren: Vandra <i>(lev)</i> inte längre som hedningarna vandrar <i>(lever sina liv)</i>. Deras tankar är tomhet <i>(ytliga, planlösa)</i>.


text:
Deras förstånd är förmörkat. De är främmande för <i>[det andliga]</i> livet i Gud på grund av deras ovilja som beror på deras hårda <i>(blinda)</i> hjärtan.


text:
I sin andliga apati <i>(ljumhet, okänslighet, hårdhet)</i> har de överlämnat sig själva <i>[som ett byte]</i> till ohämmad sensualitet, så att de girigt praktiserar all sorts orenhet <i>[allt som deras förmörkade sinnen kräver]</i>.


text:
Om ni verkligen hade lyssnat på honom och blivit undervisade av honom, och lärt er att all sanning är i Jesus <i>[att sanningen bor och är personifierad i Jesus]</i>.


text:
Då skulle ni en gång för alla ha lagt bort er gamla natur <i>(lämnat ert tidigare sätt att leva)</i>, som blir mer och mer korrupt genom dess förföriska lockelser <i>(bedrägliga begär)</i>,


text:
och en gång för alla iklätt er den nya människan, som är skapad till Guds avbild till rättfärdighet och helighet som kommer <i>(flödar)</i> från sanningen. <pb/><i>[Vid frälsningen läggs den gamla människan bort och den nya ikläds en gång för alla, däremot den inre människans förnyande är något som ständigt pågår. I den troende finns köttet och anden tillsammans, se Gal 5:17. Den gamla människan levde efter köttet men den nya lever efter anden.]</i>


text:
<pb/>Lägg därför bort all lögn <i>(falskhet)</i> en gång för alla, <pb/><t>låt var och en tala sanning till sin nästa,</t> <t>för vi är ju varandras lemmar <i>(olika delar i en och samma kropp)</i>.</t> <pb/><i>[Paulus uppmanar de troende att vara ärliga och sanna med varandra i sitt tal. Men det räcker inte, de troende måste också vara ärliga med sina känslor. Att lägga locket på och inte prata om problem löser inte dem. Gud har gett människan känslor och vi uppmanas att känna glädje, sorg och vrede. Det går inte att älska det goda och rättfärdighet utan att också hata det onda och orättfärdighet. Nu följer ett bud att faktiskt visa sina känslor.]</i>


text:
<pb/>Var vred <i>(arg)</i>, <pb/><t>men synda inte <i>(gå inte emot Guds bud, missa inte målet)</i>.</t> <pb/>Låt aldrig solen gå ner över er förbittring <i>(irritation, ilska) [så att frön av bitterhet sås in]</i>,


text:
<pb/>ge inte <i>[ett sådant]</i> utrymme <i>(rum, tillfälle)</i> för djävulen. <pb/><i>[Paulus citerar från Ps 4:5: ”Bli vred, synda inte, tänk efter i era hjärtan på er bädd och var stilla. Sela.” Det avslutande hebreiska ordet Sela beskriver troligtvis en paus, och i så fall illustreras på ett praktiskt sätt eftertanke och reflektion. Paulus skriver om den sista delen med lite andra ord, men med samma betydelse.</i> <pb/><i>Det finns tre ord för vrede i grekiskan, och alla finns representerade i detta kapitel:</i> <pb/><i>- Grekiska ”thumos” beskriver ett hett temperament som kokar över och översätts med ”häftighet”, det förbjuds i vers 31.</i> <pb/><i>- Det andra ordet är ”parorgismos” och översätts ”förbittring” och har att göra med irritation och långsinthet. Det är naturligt att känna detta, men är farligt att härbärgera i hjärtat under lång tid, se vers 26b.</i> <pb/><i>- Den vrede som vi uppmanas känna är ”orge”, se vers 26a. Samma ord används också i vers 31 där det fördöms om det sker impulsivt. Paulus prisar Korintierna för att de kände vrede inför synd och orättfärdighet, se 2 Kor 7:11. Jesus kände vrede över fariséernas tystnad och ovilja att svara på frågan om det var tillåtet att göra gott på sabbaten, se Mark 3:5. Jesu ilska är dock inte okontrollerad. Först dagen efter han studerat hur man sålde och köpte i templet agerar han, se Mark 11:11, 12, 15.</i> <pb/><i>Att ordet ”utrymme” används i vers 27 associerar också till inledningen av Psalm 4: ”När jag är trängd ger du mig rum”, se Ps 4:1. Att låta vreden ta överhanden och hämnas är att ge djävulen utrymme, istället för att lämna rum för Guds straff, se Rom 12:19.]</i>


text:
<pb/>Den som stjäl ska sluta stjäla, <pb/><t>istället arbeta på ett ärligt sätt med sina egna händer,</t> <t>så att han kan ge åt dem som lider nöd.</t> <pb/><i>[Den som stjäl uppmanas att istället arbeta. Paulus betonar att arbetet ska vara ärligt, vilket indikerar att ohederliga affärer och svindleri också är stöld. Det räcker alltså inte att bara sluta med ett dåligt beteende. Istället för att drivas av själviskhet, där man vill ta från andra, blir motivationen att kunna ge till andra. Samma princip gäller även våra ord som är nästa punkt.]</i>


text:
<pb/>Låt inte ofruktbart <i>(smutsat, ruttet)</i> tal komma ut genom er mun, <pb/><t>utan bara sådant som är gott och hjälper till att bygga upp där det behövs,</t> <t>så att det blir till välsignelse för dem som hör det.</t>


text:
<pb/>Bedröva inte Guds helige Ande, som ni har fått som ett sigill <i>(blivit försäkrad med)</i> för återlösningens dag <i>[med en slutgiltig befrielse genom Kristus från ondska och syndens konsekvenser]</i>.


text:
<pb/>Låt all <pb/>bitterhet <i>(hat, bitter rot som leder till bitter frukt)</i> <pb/>och häftighet <i>(hett temperament, upprörda känslor)</i> <pb/>och vrede <i>(dåligt humör)</i> <pb/>och klagan <i>(gnäll, dispyter)</i> <pb/>och nedvärderande tal <i>(smädande, hårt föraktfullt tal)</i> <pb/><t>vara långt ifrån er,</t> <t>tillsammans med all ondska <i>(illvilja, onda planer, önskan att skada)</i>.</t> <pb/><i>[Denna lista med fem synder har ”och” mellan varje punkt, detta visar hur varje punkt är lika allvarlig.]</i>


text:
<pb/>Var istället: <pb/>vänliga <i>(hjälpsamma, goda)</i> mot varandra, <pb/>ömsinta <i>(förstående, hjärtliga)</i> och <pb/>förlåt alltid varandra, <pb/><t>på samma sätt som Gud i Kristus har förlåtit er.</t> <pb/><i>[Denna lista med tre goda egenskaper har inte ”och” mellan varje punkt i grundtexten. Detta skrivsätt visar att det finns fler dygder. Tyngdpunkten ligger på själva slutsatsen - att förlåta och agera på samma sätt som Jesus.]</i>


text:
<pb/>Imitera <i>(efterlikna)</i> därför Gud <i>[han har ju förlåtit er, se Ef 4:32]</i>, <pb/><t>som <i>[hans]</i> älskade barn,</t>


text:
<pb/>och vandra <i>(lev)</i> i osjälvisk kärlek, <pb/><t>på samma sätt som Kristus älskade oss <i>(utgivande och ovillkorligt)</i></t> <t>och gav sig själv för oss som en gåva,</t> <t>ett offer till Gud som en välbehaglig doft.</t>


text:
<pb/>Men <pb/><t>otillåten sex <i>(otukt, grekiska ”pornea”)</i></t> <t>och orenhet - alla former av detta -</t> <t>eller girighet <i>(själviskhet, vältrande i lyx, materiellt begär)</i></t> <pb/>ska inte ens nämnas <i>[ryktas om att det finns]</i> bland er. <pb/>Sådant passar sig inte bland heliga <i>(Guds utvalda folk)</i>. <pb/><i>[Meningen börjar med ”Men”. Det förstärker hur själviskhet på det sexuella och materiella området är så långt ifrån ett liv i osjälvisk kärlek som man kan komma, som beskrivs i versen innan. När ordet otukt och äktenskapsbrott nämns tillsammans syftar otukt på en ogift person som har sexuella relationer med andra, medan äktenskapsbrott handlar om en redan gift som är otrogen i sitt äktenskap. Här används ordet otukt i en bredare mening och syftar på all sexuell orenhet. Ordet ”eller” sätter girighet som en egen kategori. Både sexuell och materiell synd kommer från samma svaghet i den fallna naturen - ett omättligt habegär som uppfylls på otillåtet sätt.]</i>


text:
<pb/>Låt det inte heller finnas: <pb/><t>fräckhet <i>(skamlighet, obscenitet)</i>,</t> <t>dåraktigt <i>(tanklöst, lättsinnigt)</i> tal</t> <t>och vulgära smutsiga skämt <i>(syrlig ironi)</i></t> <pb/>höj istället er röst i tacksamhet <i>[till Gud]</i>. <pb/><i>[Enda gången i NT dessa tre ord används. Det första ordet ”aischrotes” beskriver sådant som är skamligt och smutsigt och inkluderar gester osv. Det andra ”moro-logia” beskriver dåraktigt och lättsinnigt tal. Det tredje ordet ”eu-trapelia” där ”eu” betyder ”smidig/lätt” och ”trapelia” betyder ”böja/svänga”. Ursprungligen beskrev det en förmåga att anpassa och följa med i en konversation, och var en av Aristoteles dygder. Ordet kom dock senare att användas för grova oanständiga skämt.]</i>


text:
<pb/>För detta kan ni vara säkra på: <pb/><t>Ingen som praktiserar sexuell omoral <i>(otukt, grekiska ”pornea”)</i>,</t> <t>ingen oren människa,</t> <t>ingen girig <i>(med materiellt habegär)</i> - en sådan person är en avgudadyrkare <i>[eftersom pengar och välstånd har ersatt Guds]</i>,</t> <pb/>har någon del i Kristi och Guds rike. <i>[Samma tre ord som nämndes i vers 3 upprepas här. Det som upptar en människas främsta längtan och önskan vid sidan av Gud är en avgud, se Matt 6:24.]</i>


text:
<pb/>Låt ingen bedra er med tomt prat <i>(grundlösa argument, ursäkter) [som tonar ner allvaret med sexuell orenhet och materiellt habegär]</i>, för genom sådana synder kommer Guds straffdom <i>(vrede)</i> över olydnadens barn.


text:
<pb/>Sluta att vara delaktiga tillsammans med dem. <i>[Låt inte deras livsstil influera er att praktisera samma synder. Det är istället ni som ska påverka dem.]</i>


text:
Ni var ju tidigare mörker, men förenade i Herren är ni nu ljus. Vandra <i>(lev)</i> som ljusets barn.


text:
För ljusets frukt <i>[singular]</i> består i <i>[resultatet av ett liv i ljus är]</i>: <pb/><t>alla former av godhet,</t> <t>rättfärdighet</t> <t>och sanning.</t>


text:
<pb/>Pröva kontinuerligt <i>(lär er mer och mer genom erfarenhet)</i> vad som är välbehagligt <i>(rätt, ger glädje)</i> för Herren,


text:
och sluta ta del i mörkrets ofruktbara gärningar, utan <i>[låt ert liv istället vara en sådan kontrast så att ni kan]</i> avslöja <i>(exponera, överbevisa)</i> dem.


text:
Men allt blir uppenbarat precis som det är när det exponeras av ljuset, för allt det som är uppenbarat är ljus.


text:
Därför säger han: <pb/>Vakna du som sover! <pb/>Stå upp från de döda, <pb/><t>och Kristus ska lysa över dig.</t> <pb/><i>[Fritt citerat från Jes 26:19 och 60:1-2. Strofen kan vara tagen från en tidig hymn.]</i>


text:
<pb/>Se till att ni vandrar uppmärksamt <i>(reflektera, överväg noga konsekvenserna för hur ni lever, uppför er) [bland de utomstående]</i>, inte som ovisa utan som visa människor.


text:
Ta till vara på <i>(gör det bästa möjliga av, ordagrant ”köp tillbaka”)</i> varje tillfälle, för dagarna är onda <i>(fyllda av hårt arbete, problem, stress, ondska)</i>. <pb/><i>[Samma tanke uttrycks nästan ordagrant i Kol 4:5. Där uttrycker Paulus också i klartext att det gäller att ta till vara på varje tillfälle i mötet med utomstående.]</i>


text:
<pb/>Sluta att vara oförståndiga <i>(tanklösa, handla inte hastigt utan att reflektera)</i>, förstå istället <i>(tankeprocessen där vi strukturerar upp sammanhang, lägger ihop alla fakta om)</i> vad Guds vilja är.


text:
<pb/>Drick er inte berusade på vin, för det leder till ett destruktivt <i>(utsvävande, okontrollerat)</i> liv. Låt er istället ständigt bli fyllda med <i>[den helige]</i> Anden:


text:
<pb/>Tala ständigt till varandra med: <pb/><t>psalmer <i>[Psaltarpsalmer, sånger baserade på bibelord]</i>,</t> <t>hymner <i>[mänskligt komponerade lovsånger]</i></t> <t>och andliga sånger <i>[kan vara en generell term för andliga sånger, eller syfta på fri sång i anden]</i>.</t> <pb/>Sjung <i>(prisa)</i> och spela <i>(slå an strängar)</i> <pb/><t>av hela ert hjärta till Herren.</t> <t><i>[All musik i församlingen har sin källa i hjärtat och är riktad till Herren.]</i></t>


text:
<pb/>Underordna er <i>(inta en frivillig position av samarbete med)</i> varandra <i>[inte i människofruktan utan]</i> <pb/><t>i vördnad <i>(fruktan)</i> för Kristus <i>(Messias, den Smorde)</i>.</t> <pb/><i>[Fyra grekiska particip - tala, sjung/spela, tacka, underordna - hör till verbet ”bli fylld” i vers 18. Sång och musik har en stor plats, men även tacksamhet och ömsesidigt underordnande karaktäriserar en andefylld kristen.]</i>


text:
<pb/><i>[Att vandra värdigt kallelsen, se Ef 4:1, påverkar alla områden, och det börjar i de närmaste relationerna. Paulus tar nu ett exempel från ett kristet hushåll. En dåtida familj i romarriket var stor. I hushållet fanns inte bara föräldrar och deras barn, utan också vuxna barn, deras makar, mor- och farföräldrar och ibland även slavar. Det fanns olika typer av slavar. Utifrån sammanhanget syftar detta på slavar som fungerade som tjänstefolk. De skötte om hushåll, barn och mark. I en kultur där hustrur, barn och slavar ansågs vara ägodelar visar evangeliet på varje människas unika värde. Hustrun tilltalas som en jämlike och slavar ska behandlas rättvist.</i> <pb/><i>Denna vers har inget eget verb i grekiskan, det är underförstått utifrån föregående vers 21. Samtidigt som ett nytt stycke inleds är det tydligt kopplat med att vara fylld av ande och ett ömsesidigt frivilligt underordnande från alla parter.]</i> <pb/>Hustrur, <pb/><t>underordna er <i>(inta en frivillig position av samarbete med)</i> era män,</t> <t>på samma sätt som de underordnar sig Herren.</t>


text:
<pb/>För en man är sin hustrus huvud, <pb/><t>på samma sätt som Kristus är församlingens huvud,</t> <t>han som beskyddar <i>(bevarar, räddar)</i> sin kropp <i>[församlingen]</i>.</t>


text:
<pb/>Ja, som församlingen underordnar sig <i>(intar en frivillig position av samarbete med)</i> Kristus, <pb/><t>så ska hustrurna också i allt underordna sig <i>(inta en frivillig position av samarbete med)</i> sina män.</t>


text:
<pb/>Män <i>[gifta män]</i>, <pb/><t>älska <i>(osjälviskt utgivande)</i> era hustrur,</t> <t>på samma sätt som Kristus osjälviskt älskat församlingen och gav sig själv för henne.</t>


text:
<pb/><i>[Vers 26 och 27 formar en kiasm med det centrala budskapet att Kristus är brudgum och församlingen hans brud. Strukturen och placeringen visar att det inte är äktenskapet som är en bild som appliceras på Kristus och församlingen. Istället är Kristus och församlingen förebilden och prototypen för äktenskapet.]</i> <pb/>Han gjorde det för att helga <i>(avskilja)</i> den <i>[församlingen]</i> för Gud, <pb/>sedan han renat den med vatten, i kraft av ordet.


text:
<pb/>Han gjorde det för att presentera församlingen bredvid sig själv i härlighet <i>[som sin brud]</i>, <pb/>utan fläck, skrynkla eller något sådant, <pb/>helt helig och utan någon defekt.


text:
<pb/>Det är så männen ska älska <i>(osjälviskt utgivande)</i> sina hustrur <pb/><t>- som sina egna kroppar.</t> <pb/>Den som älskar sin egen hustru älskar sig själv.


text:
<pb/>För ingen har någonsin hatat sin egen kropp <i>(sitt eget kött)</i>, <pb/><t>utan tar istället hand om och sköter om den.</t> <pb/>Så gör Kristus med församlingen,


text:
<pb/>Av den anledningen ska en man lämna sin far och mor <i>(beroendet av dem)</i> <pb/><t>och vara förenad med <i>(hålla sig till)</i> sin hustru, och de två ska bli ett kött.</t> <pb/><i>[Citat från 1 Mos 2:24. I äktenskapet skapas inte bara något nytt. Paret ”lämnar” sitt beroende till föräldrar för att ”hålla sig till varandra” och skapa en ny familj. Därför är äktenskapet inte bara en privat angelägenhet utan något som också involverar omgivningen. Ceremonier, ringar och löften inför vittnen är viktiga beståndsdelar i ett bröllop.]</i>


text:
<pb/>Detta är ett stort mysterium, och då talar jag om <i>[relationen mellan]</i> Kristus och församlingen.


text:
<pb/>Hur som helst <i>[låt oss inte gå in på detta mer, utan gå tillbaka till relationen mellan make och maka]</i>. Varje man ska osjälviskt älska <i>(med en utgivande kärlek)</i> sin hustru på detta sätt <i>[på samma sätt som Kristus älskar sin församling]</i>, som sig själv, så får han se att hustrun kommer att respektera <i>(uppskatta, värdesätta, högakta)</i> sin man.


text:
<pb/><i>[Att var fylld av den helige Ande, se Ef 5:18, är en nödvändighet för en god relation mellan barn och föräldrar.]</i> <pb/>Barn, <pb/><t>lyd era föräldrar i Herren, för detta är rätt.</t>


text:
<pb/>”Hedra <i>(värdesätt, respektera)</i> din far och din mor.” <i>[Citat från 2 Mos 20:12 och 5 Mos 5:16.]</i> <pb/>Detta är det första budet med ett löfte:


text:
<pb/>”så att det går dig väl <i>(du får framgång, rikedom)</i>, <pb/><t>och du får leva länge på jorden.” <i>[2 Mos 20:12; 5 Mos 5:16]</i></t>


text:
<pb/>Fäder <i>[föräldrar, pluralformen syftar ibland på båda föräldrarna, se Heb 11:23]</i>, <pb/><t>reta inte medvetet era barn <i>(små barn)</i> så att de blir arga,</t> <t>uppfostra dem istället i Herrens disciplin <i>(så de lär sig etik, moral och uppförande)</i> och råd <i>(förmaning, tillrättavisning, varning)</i>.</t> <pb/><i>[Rör inte upp deras känslor så de senare blir bittra. En förälder ska inte agera orimligt, falskt eller hyckla. Allt sådant kan krossa barnens hjärta, se Kol 3:21.]</i>


text:
<pb/><i>[Slaveriet var utbrett i romarriket. Vid den tiden Paulus skriver sina brev var troligtvis hälften av befolkningen slavar. I församlingen fanns slavar och välbärgade familjer som hade slavar. Ett sådant exempel är Filemon i Kolossai. I Filemonbrevet, som skrevs och skickades samtidigt med detta brev, uppmanar Paulus honom att ta emot en förrymd slav som kommit till tro. Han är inte bara en slav, utan nu också en älskad broder, se Filemon 1:16. I Kolosserbrevet, som även det skrivs samtidigt som Efesierbrevet, skriver Paulus att i den nya skapelsen finns inte längre slav eller fri, se Kol 3:11. Vad innebar det uttalandet i en församling som växte och bestod av både slavar och fria? Även om tiderna har förändrats gäller principerna i detta stycke även arbetstagare och arbetsgivare i våra västerländska samhälle.</i> <pb/><i>Det är anmärkningsvärt att det inte finns något uttryckligt förbud mot slaveri i Bibeln. Paulus uppmanar slavar att bli fria på laglig väg om den möjligheten ges, se 1 Kor 7:21-24. Evangeliet omkullkastar inte sociala institutioner genom revolution, däremot så har slaveriet avskaffats överallt där evangeliet har gått fram. Evangeliet förändrar människors hjärtan, vilket i sin tur förändrar samhället.]</i> <pb/>Slavar <i>(tjänare)</i>, <pb/><t>lyd era mänskliga herrar med samma fruktan <i>(respekt)</i>, bävan och motiv i hjärtat som ni lyder Kristus.</t> <pb/><i>[Paulus betonar skillnaden mellan mänskliga herrar och Kristus som är Mästare över både slavar och herrar, se vers 9.]</i>


text:
<pb/>Var inte inställsamma ögontjänare som bara vill behaga människor, <pb/><t>utan var Kristi tjänare som gör Guds vilja helhjärtat.</t>


text:
<pb/>Arbeta villigt <i>(med entusiasm)</i> som tjänare, <pb/><t>på samma sätt som <i>[ni tjänar]</i> Herren och inte bara människor,</t>


text:
<pb/>medvetna om att alla som gör ett gott arbete, vare sig han är slav eller fri, får sin belöning från Herren. <pb/><i>[Till skillnad från det dåtida romerska idealet, där målet var att äga slavar för att själv inte behöva arbeta, har Bibeln en annan syn som värdesätter arbete, se 1 Mos 2:2-3; 2 Mos 20:9. Jesus arbetade som hantverkare, se Matt 13:55. Paulus arbetade också med sina händer som tältmakare, se Apg 18:3.</i> <pb/><i>I detta stycke finns nyckeln till hur kampen mot sociala orättvisor ska utkämpas. Det är inte genom revolution och väpnad kamp. Istället är det förvandlade hjärtan som underminerar ojämlikheten i samhället. Församlingen är unik. I detta brev adresserar Paulus både slavar och herrar, se vers 5 och 9. I hednatemplen och varje annan instans i samhället var det skillnad mellan slav och fri. I församlingen satt slav och herre bredvid varandra som jämlikar. Man firade gudstjänst och åt tillsammans.]</i>


text:
<pb/>Herrar, <pb/><t>behandla era slavar på samma sätt. Sluta att hota dem <i>(med hårda ord)</i>.</t> <pb/>Kom ihåg att i himlen har ni båda samma Mästare, och han är inte partisk <i>(har inga favoriter, gör inte skillnad på människor)</i>.


text:
<pb/>Till sist: Bli starka i Herren <i>[genom att ni är förenade med honom]</i>, och hämta er styrka från hans mäktiga kraft <i>(möjligheter, förmåga, styrka)</i>.


text:
Klä på er Guds fulla rustning <i>[en soldats rustning]</i> så att ni framgångsrikt har kraft att kunna stå <i>(ansikte mot ansikte)</i> emot djävulens bedrägeri <i>(strategi, slughet, falskhet)</i>. <pb/><i>[I detta brev nämns tre positioner. En troende sitter tillsammans med Kristus, se Ef 2:6. Vandrar tillsammans med andra troende, se Ef 2:10; 4:1, 17; 5:2, 8, 15. Står fast mot den onde, se Ef 6:11, 13, 14. Ordet bedrägeri är i singular. Djävulens enda sätt att påverka är att ljuga och bedra.]</i>


text:
<pb/>För vår brottningskamp är inte mot kött och blod <i>(andra människor)</i>, utan: <pb/>Mot ärkehärskare. <pb/><i>[Ledare från urgamla tider, militär term för general, högsta ledare, syftar antagligen på demoner av hög rang sedan Lucifers fall.]</i> <pb/>Mot krafter. <i>[Kraft given av auktoritet, militär term för general.]</i> <pb/>Mot mörkrets härskare. <pb/><i>[Ordagrant ”råstyrka satt i ordning i den här världen”, militär term för träningsläger, kan syfta på demoner tränade för olika specifika uppgifter.]</i> <pb/>Mot andlig ondska <i>(vidrighet, hatfullhet, bitterhet)</i> i luften <i>(närmast kring jorden)</i>. <pb/><i>[Hierarkiskt uppdelad ondska och härskare över luften i olika regioner.]</i> <pb/><i>[Ordet mot, grekiska ”pros”, som används fem gånger i denna vers är samma ord som Johannes använder för att beskriva hur Ordet finns tillsammans ”med” Gud, lika nära som treenigheten är lika nära varandra, så nära är fienden i kampen mot ondskan. Kampen liknas vid de grekiska spelens olika brottningsgrenar där deltagarna tävlade nakna. Striden mot ondskan är en närkamp som inte kan kämpas på avstånd. Den mest blodiga och farligaste grenen var pankration, en allkamp där alla medel var tillåtna. Djävulen skyr inga medel och tvekar inte att använda fula knep för att försöka få den troende på fall.]</i>


text:
<pb/><i>[I den tvååriga fångenskapen i Rom satt Paulus fastkedjad med en romersk soldat i fyratimmars pass, se Fil 1:13-14. Paulus använder nu den romerska soldatens utrustning för att illustrera den andliga kampen varje troende står inför]</i> <pb/>Ta därför på Guds hela vapenrustning, så att ni kan göra motstånd på den onda dagen <i>[en period av fara, demonisk ondska eller stora frestelser]</i>, och stå upprätt <i>[som segrare i striden]</i> efter att ha fullgjort allt.


text:
Stå därför fasta <i>[var beredd och behåll din position]</i>: <pb/>Ha <e>sanningen</e> som ett bälte spänt runt höfterna. <pb/><i>[Bältet höll alla andra delar av rustningen på rätt plats. Att vara sann, äkta och trogen Jesus är grunden i andlig krigföring. Hyckleri och osanning blir annars som lösa kläder som fladdrar och hindrar rörligheten.]</i> <pb/>Bär <e>rättfärdighetens bröstpansar</e>. <pb/><i>[Bröstpansaret skyddade hjärtat och de vitala delarna. Genom tron på Jesus får en människa ta del av Guds rättfärdighet, och är fullständigt förlåten all synd. Utan ett rent samvete blir vi paralyserade och faller offer för fiendens anklagelser.]</i>


text:
<pb/>Spänn fast <i>(snöra fast hårt, utan något glapp)</i> beredskapen under era fötter <i>(att vara förberedd, undervisad, redo)</i> <pb/><t>med budskapet om <e>frid</e> <i>(frid med Gud och människor, Guds välsignelse på alla områden, frälsning, trygghet, evigt liv efter döden)</i>.</t> <pb/><i>[En romersk soldats skor var gjorda av läder och metall och snörades fast. Under skorna var spikar, så han stod stadigt. Att ha frid med Gud ger en lätthet att avancera framåt, men också att man kan stå stadigt mitt i striden. Vers 14-15 är en mening i grekiskan, följd av vers 16-20 vilket visar hur dessa punkter hör ihop.]</i>


text:
<pb/>Över <i>(ovanför, omkring)</i> alla andra skydd, bär <i>(lyft upp)</i> <e>trons sköld</e>, <pb/><t>genom vilken ni kan släcka den ondes alla brinnande pilar.</t> <pb/><i>[Här används inte ordet för den mindre runda skölden som användes vid parader, utan den stora stridsskölden. Den kallades ”dörren” och var individuell och måttanpassad efter soldatens längd. På samma sätt har alla kristna fått ett mått av tro, se Rom 12:3, den ger fullständigt skydd mot alla fiendens brinnande pilar!]</i>


text:
<pb/>Tag emot <i>(välkomna)</i> <e>frälsningens</e> hjälm <i>(hjälmen som befriar från inkräktande fiender)</i>. <pb/><i>[På samma sätt som hjälmen skyddade den romerska soldatens huvud, skyddar frälsningens hjälm den troendes huvud och sinne. Hjälmen var den sista delen av rustningen som soldaten tog på sig innan strid. I 1 Tess 5:8 beskriver Paulus hjälmen som ”hoppet om frälsning”. Hoppet är en av tre aspekter av frälsningen. I hoppet ser den troende fram mot en dag av fullständig befrielse med en ny uppståndelsekropp, men frälsningen är också något som redan skett när den togs emot av nåd i tro, se Ef 2:5, 8. Samtidigt är frälsningen också en pågående helgelseprocess, se Fil 2:12.</i> <pb/><i>Det finns två olika ord för frälst på grekiska. I Ef 2:5 används ”sozo”, som kan beskrivas som frälsningen som Gud ger. Här används däremot ”soteria”. Båda orden överlappar varandra i betydelse och översätts frälsning, men ”soteria” handlar också om befrielse från sådant som antastar och stör. Samma ord används i Fil 2:12 där Paulus uppmanar de troende att ”arbeta” på sin frälsning och befrielse. Frälsningens hjälm har att göra med befrielse och förmågan att tänka klart.</i> <pb/><i>Ett annat ord än i vers 13 används här för ”tag”. Detta ord har innebörden att ta emot och välkomna som en gåva.]</i> <pb/>Tag <i>[också emot, välkomna]</i> andens svärd, som är <e>Guds ord</e>. <pb/><i>[Ordet för svärd är det kortare svärd som användes speciellt för närstrid och var dödande. Här används inte det grekiska ordet ”logos” för det skrivna ordet utan ”rhema”, som är ett specifikt ord levandegjort av den helige Ande. Det är bara den del av Guds ord som vi känner till och förstår som vi kan använda för att vinna segern, se Joh 8:32. Svärdet användes både för att parera fiendens utfall och för attack, se Matt 4:1-11.]</i>


text:
<pb/>Bed alltid i Anden <i>(tag varje tillfälle, i varje stund)</i>, med alla typer av <e>böner</e> <i>(sätt att söka, fråga)</i>. <pb/><t>Vaka <i>(var redo, beredd)</i> med uthållighet och mål <i>(syfte)</i>, i förbön för alla de heliga <i>(Guds utvalda folk)</i>.</t> <pb/><i>[En romersk soldat hade också spjut som ingick i rustningen. Det är inte otroligt om Paulus nu liknar bönen vid ett spjut som kan kastas framåt och förbereda vägen.]</i>


text:
<pb/>Bed också för mig, att jag får tala fritt, så jag kan öppna min mun för att frimodigt proklamera <i>(berätta, förkunna)</i> mysteriet om de goda nyheterna <i>(evangeliet)</i>


text:
för vilket jag är en ambassadör <i>(högsta auktoritet som representerar ett rike i ett annat land)</i> i kedjor <i>[i fängelse]</i>. Bed att jag frimodigt talar, så som jag bör.


text:
<pb/>Men för att ni ska veta hur jag har det, och vad jag gör, kommer Tychikus, en älskad broder och trogen tjänare i Herren, att berätta allt för er:


text:
Honom sänder jag till er för just detta syfte, så ni får veta hur vi har det <i>(våra omständigheter)</i>, och han kan glädja <i>(uppmuntra, styrka, trösta, lätta)</i> era hjärtan. <pb/><i>[Tychikus var en av Paulus trogna reskamrater och medhjälpare, se Apg 20:4; 2 Tim 4:12; Tit 3:12. Tillsammans med Tychikus finns även Onesimus. De reser strax vidare österut till Kolossai med Kolosserbrevet och Filemonbrevet, se Kol 4:7-9.]</i>


text:
<pb/>Frid till er syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, <pb/><t>och kärlek</t> <t>med tro,</t> <t>från Gud, Fadern</t> <t>och Herren Jesus Kristus <i>(Messias, den Smorde)</i>.</t>


text:
<pb/>Nåd <i>(Guds oförtjänta favör och gillande)</i> vare med er alla <pb/><t>som osjälviskt utgivande älskar vår Herre Jesus Kristus</t> <t>i uppriktig <i>(ren, äkta, bestående, livslång)</i> kärlek,</t> <pb/>amen <i>(låt det bli så)</i>.


text:
<pb/><i>[Från:]</i> Paulus och Timoteus, <pb/><t>Kristi Jesu tjänare <i>(livegna slavar)</i>.</t> <pb/>Till: <pb/><t>alla de heliga i Jesus Kristus som bor i Filippi</t> <t><i>[i Makedonien, norra nuvarande Grekland]</i>,</t> <t>tillsammans med församlingsledarna <i>(biskoparna, de äldste)</i></t> <t>och församlingstjänarna</t> <t><i>(diakonerna, de som tjänar i praktiska tjänster i församlingen)</i>.</t> <pb/><i>[Detta är det enda brev där Paulus inte använder någon titel. Han känner församlingen i Filippi väl och de har en djup vänskap. Timoteus som är Paulus närmaste medarbetare och som finns vid hans sida i Rom skickar med sin hälsningar, han är inte medförfattare eftersom Paulus skriver ”jag” i vers 3. Kanske fungerade han som sekreterare. Timoteus fanns också med när Paulus kom till Filippi första gången och var ett välbekant ansikte för dem, se Apg 16:1-2; 16:12-40. Det har nu gått omkring tio år sedan församlingen grundades, den har växt och är väl strukturerad med ledare och församlingstjänare.]</i>


text:
<pb/>Nåd <i>(oförtjänt favör och gillande)</i> till er och frid från Gud vår Fader och Herren Jesus Kristus.


text:
<pb/><i>[Några av de första troende här var den välbärgade kvinnan Lydia och hennes familj, en slavflicka som befriats från en ond ande, föreståndaren för fängelset och hans familj, se Apg 16:13-15, 16-18, 29-34, 40. Det är säkert dessa och andra i församlingen som han lärt känna under sina besök där som han tänker på när han skriver denna hälsning.]</i> <pb/>Jag tackar min Gud varje gång jag tänker på er,


text:
på grund av ert gemensamma engagemang <i>(aktiva deltagande, finansiella givande, partnerskap)</i> i evangeliet från den första dagen <i>[när Lydia öppnade sitt hem för evangeliet, se Apg 16:15]</i> fram till nu <i>[när ni skickat denna gåva]</i>.


text:
För jag är säker på <i>(har fullt förtroende för)</i>, att han som har börjat ett gott verk i er <i>(bland er)</i> också ska fullända det fram till Kristi Jesu dag <i>[då Jesus kommer tillbaka]</i>.


text:
<pb/>Det är inte mer än rätt att jag känner så för er, eftersom ni finns i mitt hjärta. <i>[Kan också översättas ”eftersom jag finns i ert hjärta”. Den tvetydiga formuleringen kan vara medveten eftersom den förstärker att omtanken och engagemanget i evangeliet var ömsesidigt.]</i> Ni är delaktiga både i min fångenskap och när jag försvarar <i>(argumenterar för)</i> och befäster <i>(stärker, ger bevis för)</i> evangeliet.


text:
Gud är mitt vittne hur jag längtar efter er med Kristi Jesu djupa innerliga kärlek. <i>[Paulus hjärta är så uppfyllt av Kristi kärlek att han känner det som om han bar Kristi hjärta för sina troende syskon i Filippi.]</i>


text:
<pb/>Min ständiga bön för er är att er osjälviska kärlek mer och mer ska överflöda, men samtidigt begränsas <i>[som flodbankar]</i> genom en rätt kunskap och urskillning <i>(andligt omdöme)</i>,


text:
så att ni kan avgöra vad som är bäst <i>(det mest rätta att göra i varje situation)</i> och vara rena och inte blir en stötesten <i>[att ni själva faller eller orsakar andras fall]</i>, fram till Kristi dag.


text:
Fyllda med rättfärdighetens frukt <i>[singular, se Gal 5:22]</i> som kommer genom Jesus Kristus, Gud till ära och pris. <i>[Att Gud blir förhärligad, manifesterad, att han får äran, blir prisad och känd är målet.]</i> <pb/><i>[Senare i sitt brev varnar Paulus församlingen för falska lärare, se Fil 1:18-19; 3:2. Det är därför Paulus ber att deras kärlek ska överflöda, men inte obegränsat. De får inte vara naiva och okritiskt acceptera allt vad dessa falska lärare säger.]</i>


text:
<pb/>Syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, nu efter att ha noga funderat på detta, så vill jag att ni får veta <i>(får del av min erfarenhet)</i> att det som hänt mig snarare har lett till evangeliets <i>(det glada budskapets)</i> framgång.


text:
<pb/>Det är öppet känt i hela pretoriet <i>(det romerska militära högkvarteret)</i> och för alla andra att det är på grund av Kristus som jag bär mina bojor,


text:
och de flesta syskonen <i>(bröderna och systrarna i tron)</i> har genom mina bojor fått ny frimodighet, och de vågar nu mer än någonsin tala <i>(berätta, predika)</i> Guds ord <i>[vågar bryta tystnaden och agera oavsett konsekvenserna]</i>. <pb/><i>[Pretoriet syftade ursprungligen på generalens tält i ett romerskt militärläger. Ordet ”praetor” betyder ordagrant ”den som går i spetsen”. På Paulus tid hade betydelsen utvidgats till att beskriva både det militära högkvarteret i Rom och i provinshuvudstäderna. Samma ord ”pretoriet” används för den plats där Jesus förhörs av Pilatus, vilket troligen är Antoniaborgen norr om templet i Jerusalem, se Joh 18:28. Förutom platsen kunde ordet också syfta på soldaterna som ingick i det kejserliga livgardet. I denna specialstyrka ingick flera tusen soldater. Antalet varierar för varje kejsare, ursprungligen var de 8 000. Under kejsar Neros styre, när Paulus skriver detta brev, var de omkring 5 000. Paulus satt fängslad i Rom och var troligen fastkedjad i handen eller vristen med en soldat i fyratimmars pass. Ryktet om honom spred sig bland alla dessa i livgardet och även ”alla andra” soldater och tjänstefolk där, se vers 13. Många verkar blivit troende eftersom ”de som hör till kejsarens hus” hälsar i brevets avslutning, se Fil 4:22.</i> <pb/><i>Det finns flera kopplingar mellan pretoriet och Filippi. Många pensionerade soldater bodde i Filippi. Man har också hittat kopparmynt i Filippi från den här tiden med inskriptionen ”Kohor prae Phil”. Detta antyder att många av de pensionerade soldaterna i Filippi kom just från kejserliga livgardet. Nyheten att Paulus var känd av hela kejserliga livgardet i Rom, måste glatt veteranerna i Filippi. De tänkte säkert på sina yngre kollegor som fortfarande tjänstgjorde där som nu hade fått höra evangeliet.]</i>


text:
<pb/>Visst finns det de som predikar Kristus, bara på grund av avundsjuka <i>[för den uppmärksamhet jag fått]</i> och för att försöka splittra, men andra gör det med rätt uppsåt.


text:
De förra predikar Kristus av själviska motiv <i>(ande av sekterism)</i>, inte med rena motiv, bara för att göra det svårare för mig i min fångenskap.


text:
De senare gör det i osjälvisk kärlek, eftersom de vet att jag är satt att försvara <i>(argumentera för)</i> evangeliet.


text:
<pb/>Än sen <i>(vad är min åsikt om detta)</i>? <pb/>Resultatet är att i båda fallen, vara sig det är av fel motiv eller i sanning, så blir Kristus predikad, och det gläder jag mig åt. Ja, och det ska jag fortsätta att glädja mig i hädanefter också.


text:
För jag vet att detta kommer att leda till min befrielse <i>(bevarande, helande och upprättelse)</i>, genom era förböner och all generös hjälp från Jesu Kristi Ande <i>(som försörjer alla mina behov)</i>. <i>[Ordet befrielse, grekiska ”soteria”, används inte bara för eviga frälsningen som Gud ger, utan också om kroppsligt helande och välmående, se Matt 9:21-22; Mark 15:30-31. I så fall syftar det på att Paulus är säker på att han kommer att bli frisläppt. Hela detta stycke har också en parallell i Job 13:13-18 där Paulus en dag kommer stå inför Gud och bli förklarad rättfärdig.]</i>


text:
Detta är min säkra förhoppning att jag inte ska komma på skam på något sätt, utan att jag ska vara frimodig i allt jag säger så att Kristus nu som alltid förhärligas i min kropp, vare sig jag lever eller dör. <i>[Döden var ett verkligt hot eftersom Paulus sitter fängslad, se vers 13]</i>.


text:
För min del är livet Kristus <i>[hans liv är i mig - han är enda anledningen till att jag lever]</i>, och döden är en vinst för mig.


text:
<pb/>Men om jag fortsätter livet i kroppen <i>(köttet)</i>, så betyder det fortsatt fruktbärande <i>(produktivt)</i> arbete <i>[i min tjänst för evangeliet]</i>. Kunde jag välja, vet jag inte vad jag skulle föredra.


text:
Jag dras åt båda hållen. Min längtan är att bryta upp <i>(plocka ner tältet för att resa vidare)</i> och vara hos Kristus, vilket är långt mycket bättre,


text:
Övertygad om detta, vet jag att jag ska leva kvar och vara med er alla, för er framgång <i>(utveckling, fördjupning)</i> och glädje i tron.


text:
Så att när jag kommer till er igen, då har ni ännu större anledning att vara stolta <i>(glada)</i> i Kristus Jesus, på grund av vad han gör genom mig.


text:
<pb/><i>[Vers 27-30 är en mening i grekiskan. Filippi var en romersk koloni. Trots det långa avståndet till Rom gällde romerska lagar i staden och staden var befriad från större skatter. Paulus bild och ordval i vers 27, ”lev som medborgare”, förstods väl av brevets mottagare.]</i> <pb/>Lev era liv som <i>[himmelska]</i> medborgare, på ett sätt som är värdigt evangeliet så att, vare sig jag kommer och besöker er, eller om jag förblir frånvarande, får jag höra detta: <pb/>Att ni står fasta i samma ande <pb/><t>och samma sinne <i>(tanke)</i></t> <pb/>och sida vid sida kämpar <i>(tävlar tillsammans som i en lagsport)</i> <pb/><t>för tron på evangelium,</t>


text:
<pb/>utan att för ett ögonblick bli rädda för motståndarna <i>(skrämda, som en häst som skenar)</i>, <pb/><t>för en sådan djärvhet blir ett tydligt tecken för dem på deras undergång,</t> <t>men <i>[ett säkert tecken]</i> på er befrielse <i>(frälsning)</i>, och detta av Gud.</t>


text:
<pb/>Ni har nämligen fått förmånen <i>(glädjen och privilegiet)</i> att inte bara tro på <i>(vara trofast)</i> Kristus, utan att också lida för hans skull,


text:
<pb/>Därför <i>[kan ni stå fasta i samma ande och samma sinne, trots lidanden, se vers 1:27-30]</i>: <pb/>eftersom det finns hjälp <i>(vägledning, uppmuntran, styrka)</i> <pb/><t>i Kristus <i>[i vår gemenskap med honom, eftersom han kommer till vår sida och hjälper oss]</i>,</t> <pb/>eftersom det finns uppmuntran <i>(vänliga uppbyggande ord)</i> <pb/><t>i osjälvisk utgivande kärlek <i>[i hans kärlek, i er kärlek mot varandra]</i>,</t> <pb/>eftersom det finns gemenskap <i>(delaktighet, ett gemensamt mål)</i> <pb/><t>i Anden,</t> <pb/>eftersom det finns ömhet <i>(mjuka hjärtan)</i> <pb/><t>och medlidande <i>(barmhärtighet som leder till ett praktiskt kärleksfullt handlande)</i>.</t>


text:
<pb/><i>[Om nu Kristi hjälp, kärlek, gemenskap och medlidande finns hos er - vilket jag vet att den gör:]</i> <pb/>Gör då min glädje fullkomlig genom att vara eniga <i>(tänka likadant, ha samma planer och mål)</i>, <pb/><t>ha samma osjälviska kärlek,</t> <t>var förenade i hjärta till hjärta <i>(harmoni)</i>,</t> <pb/>var ett i sinnet <i>(ha samma planer, mål, var helt eniga)</i>.


text:
<pb/><i>[Nu följer stegen för att uppnå den här sanna enheten:]</i> <pb/>Gör inget utifrån själviska motiv eller fåfänglig ära, <pb/><t>var istället ödmjuka och sätt andra högre än er själva.</t>


text:
<pb/>Se inte bara på <i>(var inte bara upptagna och fixerade av)</i> ert eget bästa, <pb/><t>utan tänk även på andras behov.</t>


text:
<pb/>Ha samma attityd <i>(ödmjuka sinnelag)</i> <pb/><t>som Kristus Jesus. <i>[Låt honom bli ert exempel.]</i></t>


text:
<pb/><i>[Följande stycke, vers 6-11, innehåller några ovanliga grekiska ord och har en poetisk form som liknar en sång. Detta är antagligen en tidig kristen hymn eller dikt som Paulus citerar, liknande exempel finns i 1 Tim 3:16 och 2 Tim 2:11-13.]</i> <pb/>Han hade Guds natur <i>(inre natur, väsen, egenskaper) [alla attribut som Gud har]</i>, <pb/><t>men räknade inte jämställdheten med Gud som en trofé <i>(trumfkort, något att visa upp inför människor)</i>,</t>


text:
<pb/>utan tömde sig själv på sitt eget <i>(avsade sig alla privilegier)</i>, <pb/><t>genom att bli en livegen slav <i>(tjänare)</i>,</t> <t>när han antog mänsklig gestalt <i>(såg ut som en människa)</i>,</t> <t>och delade den mänskliga naturen <i>[dock utan synd]</i>.</t>


text:
<pb/>Han ödmjukade sig <i>(böjde sig)</i> och blev lydig ända till döden, <pb/><t>ja ända till döden på korset.</t>


text:
<pb/>för att i Jesu namn måste varje knä böja sig, <pb/><t>i himlen, på jorden och under jorden,</t>


text:
<pb/>för att varje tunga ska bekänna <i>(öppet erkänna, säga samma sak som Gud)</i> <pb/><t>att Jesus Kristus är Herre,</t> <t>till ära för Gud Fadern.</t>


text:
<pb/>Därför, mina älskade, ni som alltid har lyssnat på mig <i>(lytt mina råd)</i>, inte bara i min närvaro utan också ännu mer i min frånvaro. Fortsätt att arbeta på er egen befrielse <i>(från antastande störande fiender, låt er frälsning bli mer och mer fullkomlig)</i> med <i>[Guds]</i> fruktan <i>(i vördnadsfull tillbedjan)</i> och bävan <i>(varsamhet för hur man lever)</i>.


text:
För det är Gud som ständigt ger er både längtan <i>(viljan)</i> och kraften <i>(energi och förmåga att arbeta effektivt)</i> för att hans syften ska förverkligas <i>(för hans goda vilja, glädje)</i>.


text:
<pb/>Gör allt utan att lågmält muttra i tysthet och sprida missnöje <i>(driva ifrågasättande diskussioner med en underton av tvivel på Gud)</i>


text:
så att ni blir fläckfria och rena, Guds oskyldiga barn mitt i ett falskt och fördärvat släkte, där ni lyser som stjärnor i världen


text:
när ni håller fast vid livets ord <i>[evangeliet - det glada budskapet]</i>. Då blir ni en ära för mig på Kristi dag <i>[domens dag]</i>, att jag inte har löpt förgäves <i>[som en löpare i ett sprinterlopp som inte vunnit]</i> eller arbetat förgäves.


text:
<pb/>Ja, även om mitt blod skulle utgjutas medan er tro bärs fram som ett offer är jag glad och gläds med er alla.


text:
<pb/>Jag hoppas nu i Herren Jesus att snart kunna sända Timoteus till er, så att även jag blir vid gott mod <i>(uppmuntrad)</i> när jag får veta hur ni har det. <i>[Timoteus var med Paulus i Rom, se Fil 1:1. Under perioder fanns även flera personer där, se Kol 4:10-14; Fil 1:24.]</i>


text:
Jag har ingen som han <i>(som är ”likasinnad”, som är så lik mig)</i>, ingen som så uppriktigt kommer att bry sig om er <i>(genuint är intresserad av ert bästa)</i>.


text:
Alla söker de sitt, inte Jesu Kristi sak. <i>[Syftar trolige på Demas som övergav Paulus för värdsliga intressen och for till Tessalonike, se 2 Tim 4:10.]</i>


text:
Men ni vet hur äkta Timoteus är. Som en son vid sin fars sida har han arbetat tillsammans med mig för evangeliet <i>(det glada budskapet)</i>.


text:
<pb/>Jag tyckte dock det var nödvändigt att skicka tillbaka Epafroditus till er, min broder, medarbetare och medkämpe <i>(ordagrant ”medsoldat”)</i> som ni sände för att hjälpa mig med vad jag behövde. <pb/><i>[Epafroditus var Paulus medarbetare i Filippi. Hans namn betyder ”vacker”, och ordet härstammar från den grekiska kärlekens och skönhetens gudinna Afrodite. Hans föräldrar var antagligen hedniska greker som tyckte det var ett passande namn. Eftersom man inte hittat något Afroditetempel i Filippi, är det troligt att han inte var född i staden utan flyttade dit senare. Paulus kallar Epafroditus medsoldat trots att Paulus själv inte var soldat i romerska armén, det kan finnas en dubbelmening i detta uttalande vilket talar för att Epafroditus var en pensionerad soldat.]</i>


text:
<pb/>Epafroditus har längtat efter <i>(saknat)</i> er alla och varit orolig, eftersom ni har hört att han blivit sjuk.


text:
Ja, han var verkligen sjuk, nära döden. Men Gud förbarmade sig över honom, och inte bara över honom utan också över mig så att jag inte skulle få sorg på sorg.


text:
Därför är jag så mycket mer angelägen att sända honom <i>[tillbaka till Filippi]</i>, så att ni får glädjen att återse honom och jag själv får känna lättnad. <pb/><i>[Epafroditus hade kommit med en gåva till Paulus i Rom från församlingen Filippi. Troligen var han inte ensam, dels för att skydda pengarna, men också för att det skulle finnas vittnen på att allt gått rätt till. Under den långa resan eller väl framme i Rom hade Epafroditus blivit svårt sjuk och kunde inte hjälpa Paulus som det var tänkt. Dessutom hade Paulus hört hur två kvinnor, Evodia och Syntyche, i församlingen i Filippi inte kom överens, se 4:2. Hade Epafroditus dött skulle det bli sorg på sorg för Paulus, men Gud helade honom. Paulus sänder hem Epafroditus och skickar med detta brev. Mellan Rom och Filippi är det 125 mil. Sträckan tog två månader att vandra längs med den romerska huvudvägarna Via Appia och Via Egnatia. Med tanke på att bud hunnit nå både Filippi och Rom om Paulus fångenskap och Epafroditus hälsa, se vers 26, skrevs detta brev sannolikt i slutet på Paulus tvååriga fängelsevistelse i Rom.]</i>


text:
för han var nära döden i sitt arbete för Kristus. Han satte sitt liv på spel för att ge mig den hjälp som ni inte kunde ge. <pb/><i>[För att undvika att filipperna skulle se Epafroditus som en svag vekling som misslyckats med delar av sitt uppdrag att stanna kvar hos Paulus och hjälpa honom, säger Paulus att han är en hjälte. Uttrycket ”satte sitt liv på spel” anspelar på Epafroditus namn som härstammar från gudinnan Afrodite. Innan en spelare kastade tärningen åkallade han ofta Afrodite. Epafroditus åkallade inte en hednisk Gud utan den levande Guden - Jesus Kristus!]</i>


text:
<pb/>Till sist <i>(vad det gäller fortsättningen)</i>, mina syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, gläd er i Herren! <pb/><i>[För en kristen beror inte glädjen på att alla yttre omständigheter är problemfria. Den glädje i Herren som Paulus talar om kommer inifrån, baserat på vad Jesus gjort. Att Paulus skriver dessa rader från ett fängelse är i sig ett bevis på detta! Filipperna visste detta också av egen erfarenhet. Det var i den här staden Paulus och Silas sjungit lovsånger sedan de blivit pryglade och fängslats, se Apg 16:25.]</i> <pb/>För mig är det inget besvär att skriva samma sak till er igen <i>[Paulus har troligen skrivit tidigare brev till församlingen]</i>, och för er är det tryggare <i>[att ni är vaksamma mot falska lärare, se vers 2]</i>.


