# verses

text:
<pb/><i>[Paulus varnar nu för en välkänd grupp judaister som ansåg att hedningarnas väg in till tron gick genom judendomen. De omnämns redan i Apg 15:1 och har kanske ännu inte varit i Filippi. Hunden var ett orent djur för judar. Även bland romare och greker användes uttrycket hund nedsättande för någon som var oren och ohelig. Paulus använder nu en sarkastisk ton och vänder på uttrycket och kallar dessa judaiserande lärare för hundar.]</i> <pb/>Se upp för hundarna! <pb/>Se upp för de onda arbetarna! <i>[2 Kor 11:13]</i> <pb/>Se upp för de sönderskurna! <i>[Ett sarkastiskt uttryck.]</i> <pb/><i>[För dessa falska lärare hade omskärelsen blivit en ceremoni utan någon förståelse av dess underliggande betydelse om hjärtats omvändelse. De insisterade att även hedniska män var tvungna att omskära sig för att räknas som troende, en lära som Paulus starkt motsätter sig.]</i>


text:
<pb/>Det är vi som är de omskurna, vi som tjänar Gud genom hans Ande och har vår ära i Kristus Jesus och inte förlitar oss på köttet <i>(egna gärningar och meriter)</i>.


text:
Fast nog hade också jag kunnat förlita mig på det yttre. För om någon tycker att han kan förlita sig på det yttre, så kan jag det ännu mer:


text:
<pb/>Omskuren på åttonde dagen <i>[i jämförelse med proselyter som var omskurna vid vuxen ålder]</i>, <pb/>av Israels folk och Benjamins stam <i>[som var den främsta, Israels första kung Saul var från den stammen]</i>, <pb/>en hebré född av hebréer <i>[hans föräldrar var hebréer, uppväxt med det hebreiska språket och kulturen]</i>, <pb/>i fråga om lagen en farisé,


text:
Ja, mer än det, jag räknar allting som en förlust jämfört med det överlägsna <i>(ofattbara)</i> att känna <i>(ha en personlig relation med)</i> Kristus Jesus min Herre. På grund av honom har jag förlorat allt, och räknar det som dynga <i>(avskräde)</i>, så att jag kan vinna Kristus


text:
och <i>[när andra ser på mig]</i> bli funnen i honom, inte i min egen rättfärdighet, den som kommer från lagen, utan den rättfärdighet som kommer genom tron på Kristus, som kommer från Gud genom tron.


text:
För jag vill <i>(mitt mål är att)</i> lära känna honom <i>(personligen få erfara honom mer och mer)</i> och kraften från hans uppståndelse, och att jag får dela hans lidanden, och ständigt bli mer och mer lik honom i hans död,


text:
<pb/>Inte för att jag redan har uppnått det <i>[en andlig kunskap då det inte finns något mer att lära]</i>, eller redan blivit fullkomlig, men jag strävar efter att vinna <i>(lägga beslag på)</i> det, på samma sätt som Kristus Jesus har vunnit mig <i>(gjort mig till sin egen)</i>.


text:
<pb/>Syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, när jag ser tillbaka <i>(på mitt liv och summerar allt jag gjort)</i> anser jag inte att jag redan vunnit det <i>(förstått allt, gjort allting rätt)</i>, men en sak gör jag: Jag tänker inte på det som ligger bakom <i>[varken framgångar eller motgångar]</i> utan sträcker mig mot det som är framför mig.


text:
Jag jagar <i>(pressar mig)</i> mot målet, för att vinna segerpriset <i>[från himlen som är]</i> Guds högre kallelse <i>(inbjudan)</i> genom Jesus Kristus.


text:
<pb/>Låt oss alla som är andligt mogna <i>[och strävar efter fullkomlighet]</i> ha ett sådant tankesätt <i>[vara fokuserade på målet och segerpriset, se vers 13]</i>. Om ni tänker annorlunda i något avseende <i>[funderar över hur man ska leva helhjärtat för Jesus]</i> ska Gud klargöra även det för er!


text:
Hur som helst, låt oss hålla fast vid det vi redan har uppnått <i>[den sträcka vi redan löpt mot målet]</i>, och fortsätta framåt!


text:
<pb/>Syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, ta mig till föredöme och se på dem som lever efter den förebild ni har i oss.


text:
Många vandrar ... <i>[meningen är ogrammatisk, här avbryts den abrupt och Paulus blir känslosam och fyller i]</i> som jag ofta sagt till er, och nu igen måste säga under tårar - <i>[de vandrar, lever sina liv]</i> som fiender till Kristi kors.


text:
De kommer att sluta i fördärvet. De har buken till sin gud och sätter sin ära i det som är deras skam, dessa som bara tänker på det jordiska.


text:
Men vårt medborgarskap är <i>(har alltid varit, och är nu fast förankrat)</i> i himlen. <pb/><i>[Ordet för medborgarskap, grekiska ”politeuma”, klingade speciellt för brevets mottagare i Filippi som bodde i en romersk koloni, se Apg 16:12. Filippi var som ett ”litet Rom”, här kunde man äta romersk mat, romerska regler gällde osv. Det var här som Paulus använde sitt romerska medborgarskap för första gången, se Apg 16:22-39. En kristen har sitt hemland i himlen men lever här på jorden som i en ”himmelsk koloni”.]</i> <pb/>Därifrån <i>[med den vetskapen att vårt medborgarskap är i himlen]</i> ser vi ivrigt fram emot <i>(fokuserar vi helt på, väntar vi tålmodigt på)</i> Herren Jesus Kristus, Frälsaren <i>(den som befriar, bevarar, upprättar och helar)</i>.


text:
Han ska förvandla vår ömkliga kropp <i>(mänskliga natur, yttre form som blivit förnedrad genom synd och död, den ska genomgå en permanent förändring)</i> till att likna hans härlighetskropp med den kraft som har auktoritet att lägga allt under honom.


text:
<pb/>Stå därför <i>[eftersom ni har ett himmelskt medborgarskap och ett hopp om en Frälsare]</i> fasta i Herren älskade vänner! Ni är mina syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i> och kära älskade vänner som jag av hela hjärtat längtar efter att få se, ni är min glädje och krona <i>(segerkrans)</i>.


text:
<pb/>Jag uppmanar Evodia <i>[hennes namn betyder ”säker resa”]</i> och jag uppmanar Syntyche <i>[som betyder ”trevlig bekantskap”]</i> att vara eniga <i>(arbeta tillsammans)</i> i Herren. <i>[Ordet ”uppmanar” används två gånger i denna vers, en gång framför varje namn vilket gör hans vädjan individuell.]</i>


text:
Ja, även dig, trofaste medarbetare <i>[grekiska ”Syzygus”, och kan vara ett namn på en man i församlingen, eller möjligen Epafroditus, men syftar troligtvis uppmanande personligt till den som hörde brevet läsas upp]</i>, ber jag: hjälp dessa kvinnor som har kämpat med mig i evangeliets tjänst <i>[att komma överens]</i>, tillsammans med Clemens och mina andra medarbetare som har sina namn i livets bok. <pb/><i>[Clemens ett vanligt namn. Ibland har han identifierats med den tredje biskopen i Rom som skrev Första Clemensbrevet till församlingen i Korint omkring 95 e.Kr.]</i>


text:
<pb/>Gläd er alltid <i>[oavsett yttre omständigheter]</i> i Herren! <pb/><t>Igen säger jag, gläd er!</t>


text:
<pb/>Låt alla människor få veta <i>(personligen få erfara)</i> er osjälviskhet <i>(omtanke, fördragsamhet, förlåtande attityd)</i>. Herren är nära. <i>[Han finns nära den troende och hjälper och han kommer också snart tillbaka.]</i>


text:
<pb/>Sluta göra er bekymmer <i>(oroa er, vara splittrade, stressade)</i>. Istället, i allt <i>(alla situationer, omständigheter)</i>, låt era önskningar <i>(frågor, behov)</i> bli kända inför Gud <i>(i hans närvaro, när ni umgås med honom)</i>, genom: <pb/><t>bön <i>(vars innersta natur är tillbedjan, hängivenhet och förtrolighet med Gud)</i></t> <t>och åkallan <i>(begäran, ofta för ett personligt behov)</i></t> <t>med tacksägelse.</t> <pb/><i>[Låt bön och åkallan ske i tacksamhet.]</i>


text:
<pb/>Då ska Guds frid, som övergår allt förstånd <i>(är högre, bättre, regerar över allt själsligt tänkande)</i> skydda <i>(bevara)</i> era hjärtan <i>[er ande]</i> och tankar <i>(ert sinne)</i>, i Kristus Jesus.


text:
<pb/>Till sist, mina syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i> <pb/><t>allt som är sant <i>(ärligt, äkta)</i>,</t> <t>allt som är värdigt <i>(tilltalande, genuint)</i>,</t> <t>allt som är rätt <i>(moraliskt rätt)</i>,</t> <t>allt som är rent <i>(inte besudlat med synd)</i>,</t> <t>allt som är älskvärt <i>(inspirerar och stärker kärleken)</i>,</t> <t>allt som är lovvärt <i>(konstruktivt och uppbyggande)</i>,</t> <t>om det finns dygd <i>(godhet som praktiseras)</i>,</t> <t>om det finns sådant som förtjänar beröm</t> <t><i>(som attraherar människor och drar dem närmare Gud)</i>,</t> <pb/>låt allt detta uppfylla era tankar <i>(välj att fokusera på det så det formar era tankar och era handlingar)</i>.


text:
<pb/>Detta som ni har: <pb/><t>lärt er,</t> <t>och tagit emot,</t> <t>och hört av mig,</t> <t>och sett mig göra,</t> <pb/>praktisera allt detta <i>(låt det bli naturligt och en vana i era liv)</i>, och fridens Gud ska vara med er! <pb/><i>[Paulus ger fyra steg, i omvänd ordning, för att leva i Guds frid. Församlingen i Filippi hade sett hur Paulus och Silas blivit frigivna från fängelset, se Apg 16:22-31. De hörde sedan Paulus budskap, och tog sedan emot evangeliet, och det var då de lärde sig hemligheten om hur man kan leva i tro och ha en relation med Jesus.]</i>


text:
<pb/>Jag känner stor glädje i Herren att ni nu igen förnyat <i>(blommat ut i)</i> ert intresse för mig. Jag vet att ni har tänkt på mig förut, men inte hade något tillfälle att visa det. <pb/><i>[Epafroditus har nyligen kommit med en gåva från församlingen i Filippi till Paulus som är fängslad, se vers 18. Eftersom Paulus med största sannolikhet befinner sig i Rom kan en av anledningarna till att det dröjt, berott på att det först nu var någon som haft vägarna förbi så långt västerut. Paulus hade innan dess också varit fängslad i Caesarea i två år, rest över Medelhavet och blivit strandsatt på Malta.]</i>


text:
<pb/>Jag säger inte detta för att antyda att något har fattats mig. Jag har lärt mig att vara nöjd <i>(tillfreds, harmonisk, jag har kunnat försörja mig själv)</i> oavsett yttre omständigheter.


text:
Jag vet hur man lever enkelt i svåra situationer, jag vet också hur man lever i överflöd. Genom allt, och i allt <i>(oavsett omständigheter)</i> har jag lärt mig hemligheten <i>[att alltid vara nöjd, tillfreds och harmonisk, se vers 11]</i>, vare sig jag är mätt eller hungrig, har överflöd eller lider brist.


text:
Allt kan jag göra <i>(överkomma, har jag styrka till)</i>, genom Kristus, som ständigt ger mig kraft <i>(styrker mig)</i>.


text:
<pb/>Men ni gjorde rätt <i>(något vackert)</i> när ni var delaktiga <i>(assisterade, delade med er)</i> i mina svårigheter <i>(min pressade situation)</i>.


text:
<pb/>Ni vet ju själva, filipper, att när evangeliet <i>(det glada budskapet)</i> var nytt och jag hade lämnat Makedonien, då var det ingen annan församling än er som gick in i gemenskap med mig <i>(partnerskap)</i> och öppnade upp ett konto så att man kunde föra bok över utgivet och mottaget.


text:
<pb/>För även när jag var i Tessalonike skickade ni <i>[gåvor]</i> till mina behov, inte bara en utan två gånger.


text:
Inte så att jag söker själva gåvan, utan vad jag söker är att ni ska få en riklig frukt av gåvan ni ger.


text:
Jag har fått allt och det i överflöd. Jag har mer än nog när jag nu genom Epafroditus har fått er gåva - en ljuvlig doft, ett välbehagligt offer som Gud tar emot med glädje.


text:
Min Gud ska rikligen <i>(överflödande, överväldigande)</i> fylla alla era behov i enlighet med hans härliga rikedom i Kristus Jesus.


text:
<pb/>Hälsa alla heliga i Kristus Jesus. De troende <i>(bröderna och systrarna)</i> här hos mig hälsar till er.


text:
<pb/><i>[Från:]</i> Paulus, <pb/><t>genom Guds vilja Kristi Jesu apostel <i>(sändebud, ambassadör)</i>,</t> <t>och vår broder Timoteus.</t> <pb/><i>[Timoteus som finns vid Paulus sida i Rom skickar också med sina hälsningar. Kanske fungerade han som sekreterare och skrev ner det Paulus dikterade, fram till sista frasen där Paulus signerar och validerar brevet, se Kol 4:18. Hos den fängslade Paulus i Rom finns även Aristarchus, Johannes-Markus, Justus, Epafras, Lukas, Demas, se Kol 4:10-14.]</i>


text:
<pb/>Till de heliga <i>(avskilda för Gud)</i> i Kolossai, de troende syskonen <i>(bröderna och systrarna)</i> i Kristus. <pb/><i>[Kolossai var belägen i Lykosdalen i den romerska provinsen Frygien, nuvarande Turkiet. Staden låg 17 mil öster om Efesos längs med huvudvägen till Orienten. Alldeles intill Kolossai ligger de mer välkända större blomstrande städerna Laodikeia och Hierapolis. Brevet kommer också att läsas upp i åtminstone Laodikeia, se 4:13,16. Det är värt att notera att brevet är adresserat till just Kolossai, den minsta och i jämförelse obetydliga staden i detta område.]</i> <pb/>Nåd <i>(kraft, oförtjänt favör)</i> vare med er och frid <i>(harmoni, frihet från fruktan, välbehag)</i> från Gud vår Far.


text:
<pb/><i>[Vers 3-8 är en enda lång mening i grekiskan. Alla Paulus brev börjar med tacksägelse.]</i> <pb/>Vi tackar alltid Gud, vår Herre Jesu Kristi Far <i>[för er tro och kärlek, se vers 4]</i>, <pb/><t>när vi ber <i>(vars innersta natur är tillbedjan, hängivenhet och förtrolighet med Gud)</i> för er.</t>


text:
<pb/>Vi har hört <i>[av Epafras, se vers 7]</i> om: <pb/>er tro <i>(trofasthet, förtröstan)</i> <pb/><t>på Kristus Jesus,</t> <pb/>och om den <i>(osjälviska utgivande)</i> kärleken <pb/><t>som ni ständigt har till alla de heliga <i>[troende systrar och bröder]</i>,</t>


text:
<pb/>på grund av <i>(genom)</i> hoppet <pb/><t>som väntar er <i>(finns i säkert förvar, finns reserverat för er)</i> i himlen.</t> <pb/><i>[Ordet ”på grund av”, grekiska ”dia”, kan syfta tillbaka på Paulus tacksamhet i vers 3, men troligast hör det ihop med den föregående versen och då blir betydelsen att deras himmelska hopp har sporrat dem till ”tro och kärlek”. Tron blickar upp till Gud, kärleken ut till andra och hoppet ser framåt. Tron vilar på vad Jesus gjort, kärleken verkar nu och hoppet ser fram mot framtiden. Orden tro, kärlek och hopp återfinns ofta i Paulus brev, se 1 Tess 1:3; 1 Kor 13:13; Rom 5:1-5; 12:6-12.]</i> <pb/>Detta hopp har ni redan hört om i sanningens ord, evangeliet <i>(det glada budskapet)</i>


text:
som har nått fram till er liksom det överallt i världen ständigt bär frukt och växer. <i>[Verben ”bär frukt” och ”växer” är i den grekiska verbformen medium som markerar evangeliets inneboende kraft att sprida sig.]</i> Så även hos er, från den dag ni fick höra <i>(förstå)</i> det och lärde känna Guds nåd <i>(kraft, gudomliga favör)</i> som den verkligen är. <pb/><i>[Evangeliet handlar om nåd, inte nåd plus gärningar, se Rom 11:6; Ef 2:8-9; Tit 3:5-7. Evangeliet om Guds nåd befriar från synd och för människor in i en rätt relation med Gud.]</i>


text:
<pb/>Det fick ni lära er av Epafras, vår käre medarbetare som troget tjänar Kristus i vårt ställe. <i>[Han blev troligen utsänd från Efesos under den treårsperiod då Paulus var där och evangeliet spred sig i hela Asien, se Apg 19:10.]</i>


text:
Han har berättat för oss <i>[Timoteus, Lukas m.fl. som var hos Paulus i Rom]</i> om er kärlek i Anden.


text:
<pb/><i>[Paulus brister nu ut i bön för församlingen i Kolossai. Vers 9-16 är en enda lång mening.]</i> <pb/>Av den anledningen <i>[på grund av de goda rapporterna om er tro och kärlek, se vers 4]</i> har vi från den dag vi hörde det <i>[då Epafras kom till oss i Rom]</i> inte upphört att be för er. <pb/>Vi ber att ni ska bli fyllda av kunskapen om hans vilja, <pb/><t>med all andlig vishet och insikt <i>(hur den praktiskt appliceras)</i>.</t>


text:
<pb/>Målet är att ni ska leva värdigt Herren och behaga honom på alla sätt, <pb/><t>genom att bära frukt i alla slags goda gärningar</t> <t>och växa i kunskapen om Gud.</t>


text:
<pb/>Vi ber att ni ständigt ska bli styrkta <pb/><t>med all kraft som kommer från hans härliga makt.</t> <pb/>Det resulterar i uthållighet <i>(att ni kan stå fast under prövningar)</i> <pb/><t>och tålamod <i>(självkontroll, att ni får en förlåtande attityd mot människor)</i>,</t> <t>och att ni med glädje</t>


text:
<t>alltid tackar Fadern,</t> <t>som har kvalificerat er <i>(utrustat er med allt som behövs)</i></t> <t>att vara delaktiga i de heligas arv i ljuset.</t>


text:
<pb/>Han <i>[Fadern]</i> har räddat oss från mörkrets makt <i>(tyranni)</i> <pb/><t>och förflyttat oss till hans högt älskade sons kungarike.</t>


text:
<pb/>I honom är vi friköpta, <pb/><t><i>[det innebär att]</i> våra synder är förlåtna <i>(en juridisk term för att avskriva, befria från något bindande)</i>.</t>


text:
<pb/><i>[Följande stycke kan vara en tidig kristen hymn eller dikt som Paulus citerar. Stycket är väl strukturerat i med kiasmer i flera nivåer. I vers 15-17a sammanfattas Jesu roll i skapelsen. På motsvarande sätt och med liknande ord och uttryck sammanfattas Jesu roll i frälsningen i vers 18-20. Centralt mellan dessa två block finns vers 17b - allt hålls samman genom honom!]</i> <pb/>Han är den osynlige Gudens avbild <i>(porträtt, ikon)</i>, <pb/><t>förstfödd <i>(har den högsta rangen och ägandeskapet)</i> över hela skapelsen.</t> <pb/><i>[Fadern, som är ande och osynlig se Joh 4:24, gjorde sig synlig för mänskligheten i Kristus. Förstfödd kan både betyda ”den som först är skapad och född” eller ”den som har den högsta rangen”. Betydelsen kan inte vara att Kristus är skapad av Gud, eftersom följande verser tydligt säger att ”allt är skapat av honom” och att han fanns ”före allt”. David kallas också den förstfödde i Psalm 89:27 trots att han är den yngste av sina bröder. Jesus är Gud, han har skapat, dött och uppstått för mänskligheten, se Fil 2:6-18. Han är den förstfödde från döden, se 1 Kor 15:20.</i> <pb/><i>Det grekiska ordet för avbild är eikon. Samma ord används när Jesus frågar ”vems bild” det är på myntet, se Matt 20:20. Jesus är Guds porträtt, en synlig målning av Gud.]</i>


text:
<pb/>För i honom skapades allt <i>[hela universum - både den materiella och andliga världen]</i> <pb/>i himlarna <pb/><t>och på jorden,</t> <t>det synliga</t> <pb/>och det osynliga, <pb/>oavsett om det är tronfurstar <pb/><t>eller herradömen,</t> <t>eller makter</t> <t>eller väldigheter,</t> <pb/>allt är skapat genom honom <pb/><t>och till honom.</t> <pb/><i>[Versen är skriven som en kiasm. Hela versen ramas in av att Jesus har skapat allt. I nästa nivå hör himlen ihop med det osynliga och jorden med det synliga. Troligtvis beskrivs sedan den osynliga änglavärldens hierarki med tronfurstar osv. Anledningen kan vara att i den grekiska mytologin finns en mängd olika gudar, alla i olika grader. Ängladyrkan kunde också lätt smyga sig in även i den kristna tron. Kristus är över allt detta och den enda vägen till Gud. De tre prepositionerna ”i honom”, ”genom honom” och ”till honom” i början och slutet på denna vers är ett sätt att bemöta de falska lärarna. I århundraden hade de grekiska filosoferna lärt att allt har en orsak, plan och syfte. Vad det gäller skapelsen så är Jesus Kristus den som planerat den, gett upphov till den och det slutgiltiga syftet och målet med hela skapelsen.]</i>


text:
<pb/>Han är till före allting. <pb/>Allt består <i>(hålls samman)</i> genom honom. <i>[Detta är kiasmens centrum!]</i>


text:
<pb/>Han är huvudet <pb/><t>för sin kropp,</t> <t>församlingen.</t> <pb/><i>[Paulus använder ofta bilden med Jesus som huvudet för sin kropp församlingen. Den illustrerar på ett fint sätt att varje del är betydelsefull, se 1 Kor 12:12-26; att kroppen växer och mognar, se Ef 4:15-16; att huvudet har en frälsande roll, se Ef 5:23. På samma sätt som en kroppsdel inte kan överleva utan kroppens pulserande blod, behöver varje kristen vara sammankopplad med kroppen och huvudet.]</i> <pb/>Han är begynnelsen, <pb/><t><i>[det vill säga]</i> den förstfödde från de döda <i>[som uppstått med en förhärligad kropp]</i>,</t> <t>för att han i allt skulle vara den främste.</t>


text:
<pb/>För det behagade Gud att låta hela fullheten <i>(summan av Guds alla attribut, och hela hans kraft permanent)</i> <pb/><t>bo i honom</t>


text:
<t>och genom honom försona allt med sig,</t> <pb/>sedan han skapat frid i kraft av blodet på hans kors - <pb/><t>frid genom honom både på jorden och i himlen.</t>


text:
<pb/>Ni var en gång <i>[i ert ofrälsta tillstånd]</i> främlingar och fientliga i sinnet <i>[mot Gud i ert sätt att tänka]</i> vilket gav sitt uttryck i era onda gärningar.


text:
Han <i>[Kristus]</i> har nu försonat er <i>[de troende i Kolossai med Gud]</i> i sin fysiska kropp <i>(kötts kropp)</i> genom sin död, för att ställa fram er heliga <i>(avskilda till tjänst för Gud, fria från världens inflytande)</i> och felfria <i>(utan fläck)</i> och ostraffliga <i>(juridisk term, fria från anklagelser)</i> inför sig -


text:
<i>[Allt detta ska han göra]</i> om ni fortsätter i tron <i>(vilket jag vet att ni gör)</i>, väl grundade och fasta <i>[ni har blivit placerade på en grund, vilket resulterar i att ni bygger ert liv som ett hus stadigt på den grunden]</i>, och inte viker av från det hoppets evangelium som ni har hört. Det har förkunnats för allt skapat under himlen, och jag Paulus har blivit dess tjänare.


text:
<pb/>Nu <i>[även när jag är fängslad]</i> gläder jag mig mitt i mina lidanden för er, och det som fattas <i>(är kvar)</i> av Kristuslidanden uppfyller jag i mitt liv för hans kropp, som är församlingen. <pb/><i>[De lidande Paulus talar om kan inte referera till Jesu lidande på korset för mänsklighetens synd. Dessa är fullbordade och ingen människa kan ta del i dem. Det finns dock en aspekt där Jesus lider än idag. När Saul från Tarsus var på väg till Damaskus för att fängsla kristna hörde han en röst som sade: ”Saul, Saul varför förföljer du mig?”, se Apg 9:4. Saul hade inte medvetet förföljt Herren, men när han förföljde kristna var det samma sak. Huvudet för Kristi kropp i himlen känner av när hans kropp här på jorden får lida.]</i>


text:
<pb/>Dess tjänare har jag blivit genom det uppdrag som Gud gav mig för er skull: att överallt predika Guds ord,


text:
Gud ville visa dem vilken rik härlighet denna hemlighet är bland hedningarna: <pb/>Kristus i <i>(mitt ibland)</i> er, härlighetens hopp. <pb/><i>[Detta skrev Paulus till troende i Kolossai som var hedningar. Den grekiska prepositionen ”en” kan både betyda ”i” eller ”bland”. Paulus kan syfta på båda dessa betydelser. Att Kristus skulle välkomna hedningarna och bo i deras hjärtan var något häpnadsväckande. Paulus utvecklar detta mer i Ef 3:1-6.]</i>


text:
<pb/>Honom <i>[inte en lära utan personen Jesus, se vers 27]</i> predikar vi genom att förmana varje människa och undervisa varje människa med all vishet, för att föra fram varje människa som fullkomlig i Kristus.


text:
<pb/>Jag vill att ni ska veta vilken kamp jag har för er <i>[de troende i Kolossai]</i> och för dem i Laodikeia <i>[den större intilliggande staden i nordväst där brevet också skulle läsas upp, se Kol 4:16; Upp 3:14-22]</i> och för alla som inte har träffat mig personligen.


text:
För jag önskar att de ska bli styrkta <i>(uppmuntrade)</i> i sina hjärtan och förenade <i>(sammanhållna)</i> i kärlek <i>(som är osjälvisk och utgivande)</i> och nå fram till hela den rika och fullt övertygade förståelse som ger rätt insikt i Guds hemlighet Kristus.


text:
<pb/>Detta säger jag för att ingen ska bedra er med vältalig retorik <i>(övertalande argumentation som låter bra, men inte är grundad i sanningen)</i>.


text:
För även om jag inte är hos er kroppsligen, så är jag hos er i anden och gläder mig när jag ser er ordning och fasthet i tron på Kristus.


text:
<pb/><i>[Följande två verser sammanfattar Paulus resonemang som han började i 1:15.]</i> <pb/>Därför, på samma sätt som ni tog emot Kristus Jesus, fortsätt att ständigt vandra i <i>(lev era liv förenade med)</i> honom. <i>[Tillåt honom forma era liv.]</i>


text:
Förbli djupt rotade i honom <i>[som ett träd som står stadigt]</i>. Detta resulterar i att ni blir uppbyggda <i>[som en byggnad, som byggs där sten läggs på sten]</i> och ständigt befäster er tro <i>(växer i inre stabilitet)</i> precis som ni blev undervisade om, och överflödar i tacksamhet <i>[till Gud]</i>.


text:
<pb/>Var alltid vaksamma så att ingen tillfångatar er <i>(så att ni förs bort som byte och blir slavar)</i> genom tom filosofi <i>(religiösa föreställningar)</i> som bygger på mänskliga traditioner och kosmiska makter och inte på Kristus.


text:
För i honom <i>[Jesus]</i> bor <i>(är och förblir ständigt)</i> hela Guds fullkomlighet i kroppslig form,


text:
och i honom har ni allt <i>(är fyllda till brädden)</i>, han är huvudet över varje härskare och auktoritet <i>[varje andlig härskare och kraft]</i>.


text:
<pb/>I honom blev ni också omskurna. Inte med en omskärelse gjord av <i>[mänskliga]</i> händer, utan en <i>[andlig]</i> omskärelse utförd av Kristus, där ni blev avklädda den gamla naturens kontroll av er kropp.


text:
Ni blev begravda tillsammans med honom i dopet, där ni också blev uppväckta <i>(upplyfta)</i> med honom <i>[till ett nytt liv]</i> genom er tro på Guds kraft, som uppväckte honom från de döda.


text:
Ni var döda på grund av era synder och er kropps oomskurna tillstånd <i>(er syndfulla natur)</i>, men han gav er liv tillsammans med honom genom att förlåta alla våra synder.


text:
Han har utplånat <i>(strukit ett streck över)</i> det skuldebrev med krav <i>[Moses lagar och förordningar]</i> som stod emot oss. Han tog bort det genom att spika fast det vid korset.


text:
Han har avväpnat <i>(klätt av)</i> härskare och auktoriteter <i>[varje andlig härskare och demonisk kraft]</i> och låtit dem bli offentligt förevisade <i>(till allmänt åtlöje)</i>, när han triumferade över dem på korset. <pb/><i>[Det grekiska ordet för triumfera, ”thriambeuo”, beskriver den segersång en kung stämde upp i när han hade intagit en stad. Väl hemma i sin hemstad marscherar han runt i ett triumftåg. Den tillfångatagna fiendekungen går bakom i bojor, helt avklädd utan vapen. På samma sätt har Jesus segrat över djävulen och offentligt visat att han inte längre har någon makt över Jesus!]</i>


text:
<pb/>Låt därför ingen människa döma er vad det gäller <pb/><t>mat och dryck,</t> <pb/>eller vad det gäller <pb/><t>en viss högtid <i>[de årliga högtiderna, se 3 Mos 23]</i>,</t> <t>eller en nymåne <i>[högtiden Rosh chodesh firades i början på varje ny månad då månen visade sig på nytt, se 4 Mos 10:10; 2 Kung 4:23; Neh 10:33]</i>,</t> <t>eller speciella sabbatsdagar <i>[som firades varje vecka - fredag kväll till lördag kväll]</i>.</t>


text:
<pb/>Dessa <i>[regler för mat och dryck, högtiderna, sabbaten]</i> är en skugga av det som ska komma, verkligheten själv <i>(själva kroppen som skuggan kommer ifrån)</i> tillhör Kristus. <pb/><i>[De sju högtider som Gud instiftade räknas upp i 3 Mos 23. De tre första som infaller på våren är: påsken, det osyrade brödets högtid och pingsten. På hösten infaller ytligare fyra: basunhögtiden, försoningsdagen och lövhyddohögtiden följd av ”den åttonde dagen”. De tre första har Jesus redan uppfyllt.]</i>


text:
<pb/>Låt ingen självutnämnd mänsklig domare ta segerkransen ifrån er <i>(säga att ni är ovärdiga och diskvalificerade)</i>. Någon som själv kallar sig ödmjuk och dyrkar änglar <i>[tillber Gud via änglar]</i>, och helt går upp i de visioner han påstår sig ha sett <i>[söker hela tiden nya andliga upplevelser]</i>. Han är bara uppblåst genom sitt köttsliga sinne <i>(sin fallna natur)</i>.


text:
Han håller sig inte till Kristus, huvudet <i>[för församlingen]</i>, från vilken hela kroppen - stödd och sammanhållen av leder och senor - växer med Guds växtkraft.


text:
<pb/>Om ni har dött med Kristus <i>(vilket ni ju har)</i> från denna världens makter <i>(från världens ytliga och yttre sätt att leva livet, världens låga andemakter)</i>, varför lever ni som om ni fortfarande tillhörde världen, varför underkastar ni er <i>[yttre regler och traditioner som rör mat och dryck]</i>.


text:
<i>[Man säger:]</i> <pb/><t>”Hantera det inte <i>(befatta dig inte med det)</i>!”</t> <t>”Smaka det inte!”</t> <t>”Vidrör det inte ens!”</t> <pb/><i>[Dessa tre verb ger en ökad begränsning med klimax i att inte ens röra vid en viss sorts mat eller kött, som förbuden troligen syftade på, se vers 16. Detta var troligen välkända fraser som vissa grupperingar använde sig av. Paulus citerade ofta citat från falska lärare, se t.ex. 1 Kor 7:1; 10:23.]</i>


text:
<pb/>Sådana förbud bygger på mänskliga regler och bud och rör sådant som var tänkt att förbrukas genom att hanteras. <i>[Mat och dryck ska ju ätas, inte undvikas.]</i>


text:
Dessa mänskliga regler ser ut att ha ett sken av vishet, med sin självpålagda fromhet, sin ödmjukhet och sin asketism, men de har inget värde förutom att tillfredsställa köttet <i>(den fallna naturen)</i>.


text:
<pb/>Eftersom ni nu är uppståndna med Kristus <i>[till ett nytt liv, genom att dela hans uppståndelse från döden]</i>, fortsätt att söka det som är ovan, där Kristus sitter på Guds högra sida.


text:
Fokusera på <i>(tänk ständigt på, ha samma tankesätt som)</i> det som är ovan <i>(det som är högre)</i>, inte på det som är här på jorden.


text:
När Kristus, han som är vårt liv, uppenbaras <i>[blir öppet synlig för alla]</i>, då ska ni också uppenbaras med honom i härlighet <i>(ära, prakt och glans)</i>.


text:
<pb/>Som en konsekvens av detta, döda nu allt inom er som tillhör jorden <i>(vägra att lyda under dessa onda begär och djuriska impulser)</i>: <pb/>olovlig sex <i>(otukt, det grekiska ordet ”pornea” används här och grundordet betyder ”att sälja sig till slaveri”. Vårt ord ”pornografi” är ett sammansatt ord av just detta ord ”pornea” och ”grafo”, som betyder ”något skrivet eller tecknat”, dvs. en beskrivning antingen i text eller grafiskt av någon som säljer sig sexuellt.)</i> <pb/>orenhet <i>(sexuell orenhet i tanke och handling, utsvävande liv, mer fokus på den moraliska orenheten än den fysiska akten)</i>, <pb/>lusta <i>(otyglat sexuellt begär)</i>, <pb/>ondskefullt begär <i>(mer generellt ord än det föregående, syftar på alla oheliga önskningar)</i>, <pb/>och särskilt girigheten <i>(en oproportionerlig självfixering, omåttligt begär efter mer och mer materiellt genom att kallsinnigt utnyttja andra)</i> som är avgudadyrkan.


text:
<pb/>På grund av sådant kommer Guds <i>[heliga]</i> vrede över olydnadens människor <i>(de som medvetet går emot Guds vilja)</i>.


text:
I dessa synder vandrade även ni en gång <i>(hela ert liv kretsade kring dem och styrde er)</i> när ni levde i dem.


text:
Men nu <i>[när ni har lämnat detta syndfulla sätt]</i> måste också ni lägga bort allt detta: <pb/><t>vrede <i>(att ständigt söka intriger och vilja hämnas)</i>,</t> <t>ilska <i>(häftiga vredesutbrott)</i>,</t> <t>ondska <i>(utstuderad elakhet)</i>,</t> <t>förtal</t> <t>och oanständigt <i>(grovt, orent)</i> tal</t> <t>från era läppar.</t>


text:
och iklätt er den nya människan som ständigt är i en process att förnyas i kunskap efter sin Skapares avbild <i>(blir mer och mer lika honom som skapade den)</i>.


text:
<pb/>Här <i>[i den nya skapelsen]</i> finns inte <pb/>hedning <pb/><t>eller jude <i>[ingen uppdelning i nationaliteter]</i>,</t> <pb/>omskuren <pb/><t>eller oomskuren <i>[inga religiösa fördelar]</i>,</t> <pb/>barbar <i>[folkslag som inte talade grekiska och ansågs vara ociviliserade]</i> <pb/><t>eller skyt <i>[det mest illa ansedda folkslaget, kända för sin brutalitet och ansågs inte vara bättre än djur]</i>,</t> <pb/>slav <i>(tjänare)</i> <pb/><t>eller fri <i>[ingen skillnad beroende på ställning i samhället]</i>,</t> <pb/>utan Kristus är allt och i alla <i>[dem som tagit emot honom som sin Frälsare]</i>.


text:
<pb/><i>[En kristen behöver ikläda sig den nya människan, se vers 10. Nu följer några praktiska råd för hur det går till. Först kommer fem personliga attribut, följt av förlåtelse och kärlek, se vers 13 och 14. Nycklarna för goda relationer och enhet i församlingen börjar med den personliga medkänslan och inte den som orsaker problem. Grunden är dock vad Gud har gjort och gör, så Paulus påminner om detta först.]</i> <pb/>Så därför <pb/><t>som Guds utvalda,</t> <t>heliga <i>(avskilda för tjänst)</i></t> <t>och högt älskade,</t> <pb/>kläd er i: <pb/><t>medkänsla <i>(djup innerlig kärlek)</i>,</t> <t>vänlighet <i>(barmhärtighet som leder till ett praktiskt kärleksfullt handlande)</i>,</t> <t>ödmjukhet <i>(djup medvetenhet om sin egen oförmåga att vara rättfärdig i sig själv, att inte förstora upp sin egen betydelse)</i>,</t> <t>mildhet <i>(styrka under kontroll, rätt balans av känslor och vrede, fri från hämndlystnad och bitterhet)</i>,</t> <t>och tålamod <i>(balanserat temperament, överseende med andra när de gör fel)</i>.</t>


text:
<pb/>Ha överseende <i>(acceptera, ha fördrag)</i> med varandra, om någon skulle ha något emot någon, förlåt honom på samma sätt som Herren <i>[fritt]</i> har förlåtit er.


text:
<pb/>Över allt detta, kläd er i osjälvisk utgivande kärlek som binder ihop <i>(håller samman)</i> allting på ett fullkomligt sätt <i>(i enighet, och perfekt harmoni)</i>. <pb/><i>[Kärleken liknas vid ett ytterplagg eller ett bälte som håller samman alla andra delar.]</i>


text:
<pb/>Låt Kristi frid regera i era hjärtan <i>[låt den få agera som herre, låt alla tankar och beslut tas i detta fridfulla tillstånd]</i>. För ni har kallats som en kropp. <pb/>Var ständigt tacksamma.


text:
<pb/>Låt Kristi ord, i all sin rikedom <i>(fullhet)</i> ständigt bo <i>(ha sitt hem)</i> i er, när ni: <pb/><t>undervisar <i>(lär ut)</i></t> <t>och tränar <i>(förmanar)</i> varandra i all visdom,</t> <t>sjunger</t> <t>psalmer <i>[bibelsånger till och om Gud]</i>,</t> <t>hymner <i>[mänskligt komponerade lovsånger]</i> och</t> <t>andliga sånger <i>[generell term för andliga sånger, eller syfta på fri sång i anden]</i></t> <t>med tacksamhet i era hjärtan till Gud.</t> <pb/><i>[En parallell till denna vers finns i Ef 5:18-21, där uppmaningen är att låt sig uppfyllas av Anden. Dessa båda passager visar på vikten av Ordet och Anden i den troendes liv.]</i>


text:
<pb/>Allt vad ni gör i ord eller handling, gör det i Herren Jesu namn, och tacka Gud Fadern genom honom.


text:
<pb/><i>[Uttalandet i vers 11 att det inte längre är några skillnader i Kristus mellan fri och slav måste ha väckt frågor? Finns det inga roller kvar? Paulus tar nu ett exempel från ett kristet hushåll. Den nya klädnaden i Kristus påverkar alla områden, och det börjar i de närmaste relationerna. En dåtida familj i Kolossai, och i resten av romarriket, var mycket större än en nutida familj. I hushållet fanns inte bara föräldrar och deras barn, utan också vuxna barn, deras makar, mor- och farföräldrar och slavar. Det fanns olika typer av slavar. Utifrån sammanhanget syftar detta på slavar som fungerade som tjänstefolk. De skötte om hushåll, barn och mark.</i> <pb/><i>I en kultur där hustrur, barn och slavar ansågs vara ägodelar visar evangeliet på varje människas unika värde. Hustrun tilltalas som en jämlike och slavar ska behandlas rättvist. Det är anmärkningsvärt att det inte finns något uttryckligt förbud mot slaveri i Bibeln. Paulus uppmanar slavar att bli fria på laglig väg om den möjligheten ges, se 1 Kor 7:21-24. Evangeliet omkullkastar inte sociala institutioner genom revolution, däremot så har slaveriet avskaffats överallt där evangeliet har gått fram. Evangeliet förändrar människors hjärtan, vilket i sin tur förändrar samhället.]</i> <pb/>Hustrur, underordna er <i>(inta en frivillig position av samarbete med)</i> era män, så som det är behagligt <i>(lämpligt)</i> i Herren. <i>[I vers 20 och 22 används ett annat grekiskt ord.]</i>


text:
<pb/>Män, älska <i>(osjälviskt utgivande)</i> era hustrur <i>[älska dem med Jesus kärlek]</i> och sluta att vara bittra <i>(skarpa, hårda)</i> mot dem. <pb/><i>[Det grekiska ordet för bitterhet beskrev från början ett föremål som var skarpt eller vasst, som t.ex. en pil. Senare kom ordet att beskriva det som är starkt och smärtsamt för våra sinnen, t.ex. en frän lukt, eller ett högt skarpt ljud. Bitterhet som växer i hjärtat förgiftar, och är orsaken till hårdhet och ilska som skadar andras känslor och får inte finnas i äktenskapet.]</i>


text:
<pb/>Barn, lyd era föräldrar i allt, för det är behagligt i Herren. <pb/><i>[Frasen ”i Herren”, som också finns i vers 18 är viktig och indikerar att ett barn eller en hustru inte blint ska lyda i allt om det går emot Herrens ord, se Apg 5:29.]</i>


text:
<pb/>Fäder <i>(föräldrar) [pluralformen kan också syfta båda föräldrarna, se Heb 11:23]</i>, reta inte upp <i>(irritera inte)</i> era barn, då tappar de modet. <pb/><i>[Rör inte upp deras känslor så de senare blir bittra. En förälder ska inte agera orimligt, falskt eller hyckla. Allt sådant kan krossa barnens hjärta.]</i>


text:
<pb/><i>[Anledningen till de många detaljerna kring förhållandet mellan herrar och slavar kan bero på Onesimus som omnämns i detta brev. Onesimus var slav och hade rymt från sin herre Filemon. I Rom hade han kommit till tro och träffat Paulus. Paulus sänder nu tillbaka Onesimus till Filemon som också är en kristen. Tillsammans med Tychikus reser Onesimus till Kolossai. De har med sig detta brev, se 4:7-9. De har troligen också med Paulus brev till Filemon där han vädjar till Filemon att ta emot Onesimus väl. Enligt romersk lag kunde en slavägare piska och avrätta en slav som rymt.]</i> <pb/>Ni slavar <i>(tjänare i hemmet)</i>, lyd era jordiska herrar i allt, inte som inställsamma ögontjänare utan med uppriktigt hjärta i vördnad för Herren.


text:
<pb/>Ni herrar, låt era slavar <i>(tjänare)</i> få vad som är rätt och rimligt. Ni vet ju att ni också har en Herre i himlen.


text:
<pb/>Var uthålliga i bönen <i>(vars innersta natur är tillbedjan, hängivenhet och förtrolighet med Gud)</i>. Vaka och be med <i>(i)</i> tacksägelse.


text:
Be också för oss, att Gud öppnar en dörr för ordet <i>[nya möjligheter och situationer öppnas]</i> så att vi kan predika Kristi hemlighet, för vars skull jag är fängslad <i>(i kedjor) [här i Rom]</i>.


text:
<pb/><i>[Uppmaningarna gäller inte bara det inre osynliga bönelivet utan även i kontakten med människor.]</i> Var visa när ni möter de utomstående och ta vara på <i>(gör det bästa möjliga av, ordagrant ”köp tillbaka”)</i> varje tillfälle.


text:
Ert tal ska alltid vara vänligt, kryddat med salt, så att ni vet hur ni ska svara var och en. <i>[Salt förhöjer smak, förhindrar förruttnelse och väcker törst. På samma sätt ska en kristen påverka sin omgivning på ett positivt sätt.]</i>


text:
<pb/>Vad mig beträffar kommer Tychikus att berätta allt för er. Han är en älskad broder och en trogen tjänare och medarbetare i Herren,


text:
och jag sänder honom till er just för att ni ska få veta hur vi har det och för att han ska uppmuntra era hjärtan.


text:
Tillsammans med honom kommer vår trogne och älskade broder Onesimus, som är en av er. De kommer att berätta för er om allting här.


text:
<pb/><i>[Förutom Timoteus, som nämns i brevets början, hälsar nu ytterligare sex personer som fanns hos Paulus i Rom till de troende i Kolossai och de närliggande församlingarna.]</i> <pb/>Min medfånge <e>Aristarchus</e> hälsar till er. <pb/><i>[Hans namn betyder ”den bästa styrande”. Aristarchus var från Tessalonike, se Apg 19:29; 20:4. Han blev troligen en kristen när Paulus kom till Tessalonike, se Apg 17:1-9. Vid insamlingen till församlingen i Jerusalem blev han utvald att följa med. Han stannade kvar vid Paulus sida på vägen till Rom, se Apg 27:2. Han är en av de tre män med judisk bakgrund som finns hos Paulus vid den här tiden, se vers 11.]</i> <pb/>Även <e>Markus</e>, Barnabas kusin, hälsar. Honom har ni fått anvisningar om: ta emot honom väl om han kommer till er. <pb/><i>[Johannes-Markus var från Jerusalem. Det var i hans mors hus som församlingen samlades och bad när Petrus blev fri på ett mirakulöst sätt, se Apg 12:12. Markus reste tillsammans med Paulus och Barnabas, men han avbröt resan i Perge, se Apg 13:13. Markus fanns nära Petrus som kallar honom sin son, se 1 Pet 5:13. Markus är författare till Markusevangeliet som har många detaljer från just Petrus upplevelser med Jesus.]</i>


text:
<pb/>Även Jesus som kallas <e>Justus</e> <i>[latinskt namn]</i> hälsar. <pb/>Bland de omskurna är dessa <i>[tre]</i> mina enda medarbetare för Guds rike, och de har varit till tröst för mig. <i>[Aristarchus, Johannes-Markus och Jesus-Justus var alltså messiastroende judar. Uttalandet antyder att de tre följande medarbetarna, Epafras, Lukas och Demas inte var av judisk härkomst utan troligen greker.]</i>


text:
<pb/><e>Epafras</e>, som är en av er <i>[han tillhörde troligen församlingen i Kolossai]</i>, hälsar. Han är en Kristi Jesu tjänare som ständigt kämpar för er i sina böner, för att ni ska stå fasta, fullkomliga och fullt övertygade om hela Guds vilja.


text:
Jag kan intyga hur hårt han arbetar för er och för dem i Laodikeia och Hierapolis. <pb/><i>[Det var Epafras som kom med hälsningen från församlingarna till Paulus i Rom, se Kol 1:7. Det var Epafras som hade evangeliserat i Lykosdalen och funnits med när församlingarna i de tre städerna Laodikeia, Hierapolis och Kolossai grundats. Troligen hade han mött Paulus i Efesos under de tre år då Paulus verkade där, se Apg 19:1-20.]</i>


text:
<pb/>Vår älskade <e>Lukas</e>, läkaren, hälsar också till er. <pb/><i>[Lukas hade rest med Paulus under flera av hans resor och skrev Lukasevangeliet och Apostlagärningarna.]</i> <pb/><e>Demas</e> hälsar också. <pb/><i>[Demas omnämns också i Filemon 1:24. Dock övergav han så småningom Paulus för världsliga intressen och for till Tessalonike, se 2 Tim 4:10. Det är troligt att han kom från Tessalonike på samma sätt som Aristarchus, se vers 10.]</i>


text:
<pb/>Hälsa till syskonen <i>(bröderna och systrarna i tron)</i> i Laodikeia och till Nymfa och församlingen som möts i hennes hus. <i>[Vissa handskrifter har Nymfas som är ett mansnamn och variationer i slutet som säger ”deras hus” och ”hans hus”.]</i>


text:
<pb/>När mitt brev har blivit uppläst hos er, se då till att det även blir uppläst i församlingen i Laodikeia och att ni får läsa brevet från Laodikeia. <pb/><i>[Brevet från Laodikeia kan syfta på Efesierbrevet, brevet till Filemon eller något annat brev som inte finns bevarat idag. Det fanns redan i den tidiga kyrkan en tradition att cirkulera de Nytestamentliga breven.]</i>


text:
<pb/>Säg till Archippus <i>[uppmuntra honom med dessa ord]</i>: ”Se till att du fullgör den tjänst du fått i Herren.” <i>[Han omnämns som Paulus ”medsoldat” i Filemon 1:2, kanske var han Filemon och Appias son.]</i>


text:
<pb/>Här skriver jag, Paulus, min hälsning med egen hand. Tänk på mina bojor. <i>[Jag är fortfarande fängslad.]</i> <pb/>Nåd <i>(Guds favör och kraft)</i> vare med er.


text:
<pb/><i>[Från:]</i> <pb/><t>Paulus och</t> <t>Silvanus <i>[även kallad Silas]</i> och</t> <t>Timoteus <i>[Paulus närmsta medarbetare]</i>.</t> <pb/><i>[Brevet innehåller många tripletter och inleds med tre personnamn. Silvanus är samma person som Lukas benämner Silas i Apostlagärningarna. Här använder Paulus den latinska formen av hans namn. Han var en erkänd ledare i församlingen i Jerusalem och var liksom Paulus en romersk medborgare, se Apg 15:22, 37. Silas och Timoteus reste tillsammans med Paulus på hans andra missionsresa, se Apg 18:5. De hade stannat kvar i Tessalonike efter det att Paulus tvingats fly från staden. Nu har alla tre återförenats i Korint, se 1 Tess 3:6. Brevet skrivs i början av de 1,5 år som Paulus är där, se Apg 18:11.]</i> <pb/>Till: <pb/><t>Tessalonikes församling <i>(de utkallade)</i>,</t> <t>som lever i Gud Fadern och Herren Jesus Kristus.</t> <pb/><i>[Det grekiska ordet för församling är ”ekklesia”. I klassisk grekiska kunde ordet beskriva alla möjliga former av församlade människor som t.ex. den lagliga folkförsamlingen eller en mobb, se Apg 19:32, 39. Den ordagranna betydelsen är ”de utkallade”. Paulus är noga med att betona att församlingen i Tessalonike inte är vilken grupp av människor som helst, de är en Guds församling. I Bibeln kan ordet beskriva den lokala församlingen på en ort. Så används det här, men det kan också beteckna den universella församlingen av alla troende genom alla tider, se Matt 16:18.]</i> <pb/>Nåd <i>(kraft, oförtjänt favör)</i> och frid <i>(harmoni, frihet från fruktan, välbehag)</i> vare med er. <pb/><i>[Inledningen i detta brev är den kortaste av alla Paulus brev. Han använder inte titeln apostel, vilket visar på hans nära relation med församlingen. Tillsammans med honom i Korint finns även Silas och Timoteus, se Apg 18:5; 2 Kor 1:19.]</i>


text:
<pb/><i>[Vers 2-10 är en enda mening i grekiskan, huvudverbet är ”vi tackar”.]</i> <pb/>Vi tackar alltid Gud för er alla <pb/><t>när vi nämner er i våra böner.</t>


text:
<pb/>Vi tänker ständigt på <pb/><t>er gärning i <i>[som har sin källa i]</i> tron och</t> <t>er möda <i>(ert hårda arbete)</i> i <i>[motiverad av]</i> kärlek <i>(som är osjälvisk och utgivande)</i> och</t> <t>er uthållighet <i>(karaktär som står fast även under prövningar)</i> i <i>[som bygger på]</i> hoppet</t> <t>till vår Herre Jesus Kristus <i>[hans tillkommelse, 1 Tess 1:10]</i></t> <pb/>inför vår Gud och Far. <pb/><i>[Tron, kärleken och hoppet producerar gärningar, se Jak 2:18. Dessa tre ord återkommer också i slutet och ramar in brevet, se 5:8. Samma ordning av gärning, möda och uthållighet finns i Upp 2:2. De troende i Tessalonike hade fått uppleva förföljelse. Under Paulus första besök i staden hade Jason släpats ut från sitt hus eftersom han tagit emot missionärerna, se Apg 17:6-9.]</i>


text:
<pb/>Vi vet, kära syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, <pb/><t>att ni är Guds älskade och att han har utvalt er <i>[ni har svarat ja på kallelsen, vi vet att er tro är genuin]</i>,</t>


text:
<pb/>för vårt evangelium <i>[det glada budskapet vi predikade]</i> kom till er inte bara i ord utan också med <pb/><t>kraft <i>[under och tecken]</i> och</t> <t>den helige Ande <i>[som överbevisade er om synd, gav er tröst, glädje]</i> och</t> <t>full visshet <i>[om er omvändelse]</i>,</t> <t>på samma sätt som</t> <pb/>ni vet hur vi levde bland er <i>(vilka män vi var)</i> för er skull. <pb/><i>[Till skillnad från grekiska filosofier, som bara byggde på läror med ord, hade tessalonikerna fått ta emot evangeliet som förändrade deras liv. De hade också själva sett hur Paulus, Silas och Timoteus levt sina liv bland dem.]</i>


text:
<pb/>Ni blev våra efterföljare, ja, Herrens, när ni mitt under svåra lidanden tog emot ordet med den glädje som den helige Ande ger. <i>[Lidande och glädje nämns i samma mening. Den troendes glädje i den helige Ande är oberoende av yttre omständigheter.]</i>


text:
Så har ni blivit ett föredöme för alla troende i Makedonien <i>[norra Grekland där Tessalonike var huvudstad]</i> och Achaia <i>[södra Grekland där Korint var huvudstad och Paulus, Silvanus och Timoteus nu befann sig]</i>.


text:
<pb/>Från er har Herrens ord genljudit <i>(som åska, en trumpetsignal eller ett eko)</i>, inte bara i Makedonien och Achaia, utan överallt har er tro på Gud blivit känd så att vi inte behöver säga något mer. <pb/><i>[De troende i Tessalonike hade varit med och bidragit finansiellt över deras förmåga trots att de inte hade så mycket själva, se 2 Kor 8:1-8.]</i>


text:
<pb/>De <i>[folk överallt]</i> berättar själva vilken ingång vi fick hos er och hur ni vände er till Gud, bort från avgudarna, för att tjäna <i>(vara en livegen slav till)</i> den levande och sanne Guden


text:
och vänta på hans Son från himlarna, honom som Gud har uppväckt från de döda: Jesus, som personligen räddar oss från den kommande vredesdomen. <pb/><i>[Denna vers antyder att mellan Paulus samtal i synagogan, se Apg 17:1-3, och den förföljelse som drev honom ut ur staden, se Apg 17:5-10, tillbringade han flera veckor i staden. Han både arbetade för sitt uppehälle och undervisade omvända hedningar. Församlingen verkar bestått mestadels av icke-judar som omvänt sig från avgudadyrkan för att tro på den levande Guden.</i> <pb/><i>Dessa två verser fungerar också som en sammanfattning för de ämnen Paulus tar upp i brevet. I nästa stycke beskriver han mer ingående hur han kom till dem, se vers 9. De troende i Tessalonike väntade att Kristus skulle komma tillbaka medan de ännu levde. Detta ämne om Kristi ankomst och vredesdomen tas också upp senare i brevet i kapitel 4-5.]</i>


text:
<pb/><i>[Paulus påminner de troende i Tessalonike hur de hade tagit emot honom, Silas och Timoteus. Lukas skriver detaljerat om händelserna i Apg 17:1-10. När tessalonikerna tänker tillbaka på Paulus tjänst och hur de själva har förvandlats av evangeliet så förstår de att deras besök inte varit förgäves.]</i> <pb/>För ni vet ju själva, kära syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, att vår ankomst till er inte var förgäves <i>(fruktlös, meningslös utan fyllde ett syfte och gör det fortfarande)</i>.


text:
Som ni redan vet hade vi tidigare fått lida och blivit skamligt behandlade i Filippi, men i Gud <i>[som gav oss styrka]</i> blev vi frimodiga och predikade Guds evangelium för er <i>[i Tessalonike]</i> trots hårt motstånd <i>(hård kamp)</i>. <pb/><i>[Paulus och Silas arresterades i Filippi, och utan något åtal blev de slagna och fängslade. Trots detta prisar de Gud och sjunger lovsånger, se Apg 16:11-40. Fortfarande värkte säkert Paulus och Silas ryggar från piskslagen när de kom fram till Tessalonike efter 3-4 dagars vandring, se Apg 16:23]</i>


text:
<pb/>Bakom vår uppmuntran <i>(uppmaning, undervisning) [att ta emot evangeliet]</i> finns inte <pb/><t>lögn <i>(villfarelse, falska läror)</i>,</t> <t>orenhet <i>[felaktiga orena motiv som egen vinning och makt]</i> eller</t> <t>svek <i>(tvivelaktiga metoder, trick, smickrande ord för att lura er)</i>.</t>


text:
<pb/>Tvärtom, vi talar därför att Gud har godtagit oss <i>(ansett oss värdiga)</i> att framföra evangeliet, inte för att behaga människor utan Gud, som prövar <i>(testar, undersöker)</i> våra hjärtan.


text:
<pb/>Vi uppträdde aldrig med smickrande tal <i>(anpassade inte sanningen utifrån den allmänna opinionen)</i>, <pb/><t>det vet ni.</t> <pb/>Vi agerade inte med dold girighet som motiv <i>(vi exploaterade inte er för vår egen ekonomiska vinning)</i>, <pb/><t>det är Gud vårt vittne till.</t>


text:
<pb/>även om vi som Kristi apostlar kunde ha ställt krav <i>(använt vår auktoritet)</i>. <pb/>Istället uppträdde vi milt likt en vårdande mor som ömt sköter om sina barn,


text:
<pb/>så mycket längtade vi efter er. <pb/>Vi var glada att inte bara dela Guds evangelium, <pb/><t>utan också våra liv med er.</t> <pb/>Så älskade har ni blivit för oss.


text:
<pb/><i>[Paulus växlar nu bild från en mor, se vers 8, till en far. Han använde liknande språkbruk till de troende i Korint, där han nu befann sig, se 1 Kor 4:15. På samma sätt var han en andlig far till de troende i Tessalonike. Han arbetade för deras försörjning, se vers 9; levde ett rättfärdigt liv, se vers 10 och uppmuntrade dem, se vers 11-12.]</i> <pb/>Syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, ni minns ju vår möda <i>(hårda arbete)</i> och vårt slit. Natt och dag arbetade vi för att inte ligga någon av er till last medan vi predikade Guds evangelium för er. <i>[Paulus arbetade med läder och tillverkade bl.a. tältdukar, se Apg 18:3.]</i>


text:
<pb/>Ni är vittnen, ja, Gud själv är vittne till hur <pb/><t>heligt och</t> <t>rätt och</t> <t>rent</t> <pb/>vi uppträdde bland er troende.


text:
<pb/>Ni vet också hur vi behandlade var och en av er, som en far är mot sina egna barn <i>[när han ger uppmuntran och vägledning]</i>,


text:
hur vi: <pb/><t>uppmuntrade <i>(tröstade, hjälpte, gick tillsammans vid er sida, förmanade)</i> och</t> <t>motiverade <i>(talade uppmuntrande och stödjande)</i> och</t> <t>vädjade till <i>(manade)</i> er</t> <pb/>att vandra <i>(vanemässigt leva ert liv)</i> värdigt Gud, som ständigt kallar er till sitt rike och sin härlighet.


text:
<pb/><i>[Paulus tar upp tråden av tacksägelse från 1:2-5 och ger ytterligare orsaker att tacka Gud för församlingen i Tessalonike.]</i> <pb/>Därför tackar vi alltid Gud för att ni tog emot Guds ord som ni hörde <i>[när vi predikade]</i> och välkomnade det <i>[i era hjärtan]</i>, inte som människors ord utan så som det verkligen är: <pb/>Guds ord som är verksamt i er som tror. <pb/><i>[2 Tim 3:16, 2 Pet 1:20-21, Ps 19:7-9]</i>


text:
<pb/>Ni syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i> har ju blivit efterföljare till Guds församlingar i Judéen som lever i Kristus Jesus. Ni har fått utstå samma lidanden <i>[förföljelse]</i> från era landsmän <i>[både greker och judar som bor i Tessalonike, se Apg 17:5]</i> som de har fått från judarna,


text:
som dödade både Herren Jesus och profeterna och som nu har drivit bort oss <i>(tvingat iväg oss med våld och förföljelse)</i>. De behagar inte Gud, och de motarbetar alla människor


text:
när de kontinuerligt försöker hindra oss från att predika för hedningarna så att dessa blir frälsta. <i>[Detta skedde även i Korint där Paulus skrev detta, se Apg 18:6]</i> Så fyller de ständigt sina synders mått. Men vredesdomen har till slut kommit över dem. <pb/><i>[Paulus själv var jude och han skrev till en församling med både judar och greker. Det var inte alla judar som hade dödat Jesus, begreppet syftar på de som var fientligt inställda till Jesus. Samma onda sinnelag fanns hos de i Tessalonike och Berea som underblåst de upplopp som fördrev Paulus från dessa städer, se Apg 17:1-8, 13-14. Samma bild av att ”fylla upp syndens mått” används i 1 Mos 15:16, även Jesus använde det när han talade till fariséerna, se Matt 23:32.]</i>


text:
<pb/>Syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, vi <i>[Paulus, Silas och Timoteus]</i> har slitits ifrån er <i>[starkt ord som beskriver hur en förälder blivit berövad sitt barn]</i> för en tid. Dock bara till det yttre, inte till hjärtat, för vi har blivit mer och mer desperata att få se era ansikten.


text:
Vi har verkligen önskat få komma till er. Både en och två gångar har jag, Paulus, försökt, men Satan har hindrat oss.


text:
<pb/>Vem är <pb/><t>vårt hopp,</t> <t>vår glädje,</t> <t>vår segerkrans <i>(lagerkrans)</i></t> <t>inför vår Herre Jesus när han kommer</t> <pb/>om inte ni?


text:
<pb/><i>[På grund av förföljelsen i Tessalonike hade Paulus tvingats fly till den intilliggande staden Berea och sedan vidare ner till Aten. När de troende från Tessalonike som fört honom i säkerhet återvände hem skickade han med bud att Timoteus och Silas också skulle komma till Aten så snart som möjligt vilket de gör, se Apg 17:15. I detta kapitel återkommer orden ”er tro” fem gånger, se vers 2, 5, 6, 7, 10. De troende i Tessalonike fick genomlida mycket förföljelse och Paulus var angelägen att veta hur deras tro klarade dessa prövningar.]</i> <pb/>När vi därför inte stod ut längre, bestämde vi oss <i>[Paulus och Silas]</i> för att stanna ensamma kvar i Aten


text:
och sände Timoteus, vår broder och Guds medarbetare i Kristi evangelium <i>[till er i Tessalonike]</i>, för att styrka <i>(ge stabilitet)</i> och uppmuntra er i er tro


text:
så att ingen vacklar <i>(svajar fram och tillbaka)</i> under dessa lidanden. Ni vet ju själva att det är bestämt att vi ska utstå sådant.


text:
Redan när vi var hos er sade vi er i förväg att vi skulle få lida, och så har det också gått som ni vet.


text:
Det var därför som jag, när jag inte längre stod ut, sände bud <i>[genom att skicka Timoteus till er]</i> för att få veta hur det var med er tro. Kanske hade frestaren frestat er och vårt arbete varit förgäves? <pb/><i>[Paulus omsorg för församlingarna i Makedonien gjorde att Timoteus skickades tillbaka till Tessalonike. Senare reser även Silas till Filippi. Både Timoteus och Silas återförenas så småningom med Paulus i Korint, som är hans nästa stopp efter Aten, se Apg 18:1-5.]</i>


text:
<pb/>Men just nu har Timoteus kommit tillbaka från <i>[sitt besök hos]</i> er med goda nyheter om er tro <i>[som står fast]</i> och er kärlek <i>(som är osjälvisk och utgivande)</i>. <pb/><i>[Paulus blir överväldigad av de goda rapporterna som Timoteus har med sig och skriver detta brev på en gång, se Apg 18:5.]</i> <pb/>Timoteus har berättat hur ni ständigt tänker på oss med glädje och längtar efter att få träffa oss, liksom vi längtar efter er.


text:
Så har vi genom er tro fått nytt mod när det gäller er, syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, mitt i alla våra svårigheter och lidanden.


text:
<pb/>Natt och dag bönfaller vi intensivt <i>(till det yttersta, mer än vanligt)</i> om att <pb/><t>få se era ansikten</t> <t>och hjälpa er med <i>(fullborda, binda samman)</i> det som saknas i er tro <i>[så den fortsätter att fördjupas]</i>.</t> <pb/><i>[Ordet för bönfaller är ”deomai” som är ett starkt ord som uttrycker en bön för ett stort behov. Uttrycket ”natt och dag” innebär inte en oavbruten bön, utan att vid varje tillfälle de bad, både natt och dag, fanns dessa två specifika böneämnen med. Timoteus nämner tro och kärlek i vers 6, men inte hopp. Hoppet om att Jesus ska komma tillbaka kan vara en av de saker som Paulus vill fortsätta att undervisa de troende i Tessalonike om. Det är också ett ämne han tar upp i fortsättningen på detta brev.]</i>


text:
<pb/><i>[Paulus bön i vers 11-13 är en enda mening i grekiskan. Den beskriver nu mer detaljerat med fler ord bönen i vers 10.]</i> <pb/>Må vår Gud och Far själv och vår Herre Jesus leda vår resväg till er.


text:
<pb/>Må Herren låta er växa och överflöda i den osjälviska utgivande kärleken till varandra och till alla, <pb/><t>liksom vi i vår kärlek till er,</t>


text:
<pb/>så ska han styrka era hjärtan och göra dem fläckfria i helighet inför vår Gud och Far <pb/><t>när vår Herre Jesus kommer med alla sina heliga <i>[kan syfta på änglar eller troende]</i>.</t> <pb/><i>[Paulus bad inte att de skulle vara syndfria - det är omöjligt. Han bad att de skulle vara fläckfria, det är samma ord som i 2:10 beskrev hur Paulus hade uppträtt hos dem. Det innebär att efter de gjort upp med sina felsteg, så de blev fria.]</i>


text:
<pb/><i>[Nu sker ett skifte i brevet. Ordet ”till sist” betyder inte någon skillnad i vad som är viktigt, däremot skiftar texten, som hittills mestadels innehållit påståenden, till att nu bli uppmanande. Det är vanligt att Paulus i sina brev först börjar med de troendes position i Kristus, för att avsluta med uppmaningar att leva det nya kristna livet utifrån den positionen. De tre första kapitlen har handlat om dåtid och nutid. De två sista kapitlen berör också nutid men också framtida händelser.]</i> <pb/>Till sist <i>(för övrigt)</i>, syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, vi ber er och uppmuntrar <i>(står vi vid er sida och ber, förmanar)</i> er i Herren Jesus att komma ihåg det vi lärt er: lev ett liv som behagar Gud, som ni redan gör. Ja, vi uppmanar er att fortsätta med detta mer och mer.


text:
<pb/><i>[Följande stycke handlar om helgelse och det grekiska ordet ”hagiasmos” används tre gånger. Det ramar in stycket i vers 3 och 7, och återfinns också centralt i vers 4.]</i> <pb/>Detta är Guds vilja - er <e>helgelse</e> <i>(att ni blir avskilda, lever rent och heligt)</i>: <pb/>Att ni avhåller er från sexuell omoral. <pb/><i>[Det grekiska ordet ”pornea” används här och grundordet betyder ”att sälja sig till slaveri”. Pornografi är ett sammansatt ord av just detta ord ”pornea” och ”grafo”, som betyder ”något skrivet eller tecknat”. Pornografi är en beskrivning antingen i text eller grafiskt av någon som säljer sig sexuellt.]</i>


text:
<pb/>Att ni var och en vet hur ni ska kontrollera <i>(äga, vinna)</i> ert eget kärl <i>(er egen kropp, redskap, hustru)</i> <pb/><t>på ett <e>helgat</e> och hedervärt sätt.</t>


text:
<pb/>Det får inte ske i lidelser och begär som bland hedningarna som inte känner Gud. <pb/><i>[Ordet ”kärl” används troligen bildligt för kroppen, så använder Paulus det i 2 Kor 4:7. Den som syndar på det sexuella området syndar mot sin egen kropp, se 1 Kor 6:19-20. Kärl kan i rabbinskt språkbruk också syfta på hustrun. Petrus använder ordet så, se 1 Pet 3:7. Det kan också vara en eufemism, dvs en omskrivning för de sexuella organen.]</i>


text:
<pb/>Att någon inte går för långt <i>[passerar gränsen över vad som är mitt och ditt]</i> och kränker <i>(utnyttjar)</i> sin broder på detta område. Herren straffar allt sådant, det har vi redan sagt och betygat för er. <pb/><i>[Den tredje uppmaningen kan ha att göra med äktenskapsbrott, se Ords 6:27-33. Orden som används här kan även gälla ekonomi och handlar då om att bedra sin broder. Dock verkar utifrån sammanhanget det handla om sexuell renhet.]</i>


text:
<pb/>Den som avvisar detta avvisar alltså inte en människa utan Gud, <pb/><t>som ger er sin helige Ande.</t>


text:
<pb/>När det gäller syskonkärleken behöver vi inte skriva till er. Ni har ju själva lärt er av Gud att älska varandra <i>(osjälviskt och utgivande)</i>,


text:
och den kärleken visar ni alla syskonen <i>(bröderna och systrarna i tron)</i> i hela Makedonien. Men vi uppmanar er, syskon, att göra det ännu mer.


text:
<pb/>Sätt en ära i <i>(låt det vara er ambition)</i> att leva lugnt och sköta ert och arbeta med era händer, så som vi befallt er,


text:
<pb/><i>[Den judiska trosuppfattningen och Gamla Testamentet undervisar att vid tidens slut kommer en uppståndelse och en slutgiltig dom. Marta trodde så när hon sade: ”Jag vet att Lasarus ska uppstå igen, vid uppståndelsen på den yttersta dagen”, se Joh 11:24. En kristen som dör lämnar jordelivet för att vara tillsammans med Jesus, se 2 Kor 5:8; Fil 1:21-23. Uppståndelsen kommer också att ske i olika steg. Kristus var den förste, sedan kommer alla troende som levt att uppstå och till sista alla människor, se 1 Kor 15:23-24.</i> <pb/><i>Paulus levde med övertygelsen att Jesus kunde komma tillbaka i hans livstid, se 1:10. Det gjorde även Petrus, se 1 Pet 4:7. Det verkar som det uppkommit några frågor på detta område. Troligen har några av de troende i Tessalonike dött och man undrade vad som skulle hända med dem, skulle deras kroppar vara kvar i graven till den sista uppståndelsen? Vad händer när Jesus kommer tillbaka, kommer de att vara med då?]</i> <pb/>Syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, vi vill att ni ska veta hur det blir med dem som har insomnat, så att ni inte sörjer på samma sätt som de andra, de som inte har något hopp. <i>[Alla människor känner sorg och saknad när någon nära anhörig dör. Skillnaden är att utan den kristna tron finns inget hopp.]</i>


text:
För om vi tror att Jesus har dött och uppstått <i>[vilket vi ju gör]</i>, så ska Gud på samma sätt genom Jesus föra fram de insomnade <i>[de som dött]</i> tillsammans med honom.


text:
Vi säger er detta enligt ett ord från Herren: <pb/>vi som lever och är kvar till Herrens ankomst ska alls inte komma före de insomnade.


text:
<pb/>För Herren <i>[Jesus]</i> ska själv stiga ner från himlen <pb/><t>när en befallning ljuder,</t> <t>en ärkeängels röst <i>[som hörs]</i></t> <t>och en Guds basun <i>[som ljuder]</i>.</t> <pb/>Då ska de som har dött i Kristus uppstå först. <pb/><i>[Den sista basunen är samma som omnämns i 1 Kor 15:52. Det är den sista basunen för församlingen och inte samma som den sjunde, och sista, basunen i Upp 11:15-18 som har att göra med den sista domen i vedermödan.</i> <pb/><i>Denna uppståndelse gäller ”de som dött i Kristus”. Den gäller alla de som trott på Jesus. Somliga tror att det även kan gälla troende från Gamla Testamentet. Vad som är helt klart är att det inte är en allmän uppståndelse där alla som levt uppstår.]</i>


text:
<pb/>Därefter ska vi som lever och är kvar ryckas upp bland skyar tillsammans med dem för att möta Herren i rymden. Och så ska vi alltid vara hos Herren. <pb/><i>[Denna händelse brukar kallas ”uppryckandet”]</i>


text:
<pb/>Därför <i>[eftersom vi då alltid kommer att få vara med Jesus]</i>, <pb/><t>trösta <i>(uppmuntra)</i> varandra med dessa ord.</t> <pb/><i>[Talet om Jesu återkomst är inte tänkt att skrämma. Det blir en dag då vi får vara med Jesus och får återse de som gått före.]</i>


text:
<pb/>När det gäller tider <i>(den exakta kronologiska ordningen av händelser)</i> och epoker <i>(särskilda tidsintervall som börjar och slutar vid någon specifik händelse)</i> behöver vi inte skriva till er, syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>. <i>[Apg 1:7]</i>


text:
Ni vet själva mycket väl att Herrens dag kommer <i>[lika plötsligt och oväntat]</i> som en tjuv om natten. <pb/><i>[Herrens dag är ett välbekant uttryck i Bibeln. Profeterna kallar den en domens dag, se Amos 5:18-20; Joel 2:11-13. Det är också en dag av frälsning och återupprättelse, se Joel 2:32. Det är en dag då Gud griper in i historien och slutgiltigt dömer synden och upprättar tusenårsriket, se Upp 6-19. Det är en omvälvande händelse som påverkar jorden och hela universum, se 2 Pet 3:10-13.</i> <pb/><i>Paulus hade undervisat om tidens slut och Herrens dag då han var i Tessalonike något år tidigare. Jesus undervisade också om detta ämne och använde liknande uttryck som ”en tjuv om natten” för att mana till vaksamhet, se Matt 24:8, 36-44; Jes 13:8.]</i>


text:
<pb/>När de <i>[folk som inte känner Gud]</i> säger: ”Fred och trygghet”, då drabbar undergången <i>(katastrofen)</i> dem lika plötsligt som värkarna hos en kvinna som ska föda, och det finns inget, nej inget sätt undkomma <i>(fly)</i> detta. <pb/><i>[Två bilder används här, en tjuv om natten och en kvinna som ska föda, se vers 2-3. Detta uttalande om fred och trygghet kan syfta på den falska fred som förutsägs i Daniel 9:27. För en troende kommer dock inte dagen som en överraskning, se vers 4.]</i>


text:
<pb/>Men ni, syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, lever inte i mörker så att den dagen kan överraska er som en tjuv.


text:
Men vi som tillhör dagen ska vara nyktra, iförda: <pb/><t>tron och</t> <t>kärleken</t> <t>som rustning och</t> <t>hoppet</t> <t>om frälsning som hjälm.</t> <pb/><i>[Tron, kärleken och hoppet återfinns även i inledningen, se 1 Tess 1:3. I mitten, centralt, finns kärleken.]</i>


text:
<pb/>För Gud har inte bestämt oss till att drabbas av <i>(utsättas för)</i> vredesdomen <i>[som kommer över jorden på Herrens dag, se vers 2-4]</i>, utan vinna <i>(få erfara)</i> frälsning genom vår Herre Jesus Kristus.


text:
Han dog för oss för att vi ska leva tillsammans med honom, vare sig vi nu är vakna <i>(levande)</i> eller insomnade <i>(döda) [när Jesus kommer tillbaka]</i>.


text:
Därför ska ni uppmuntra <i>(trösta, hjälpa, inbjuda)</i> varandra och bygga upp <i>(stärka)</i> varandra, så som ni redan gör.


text:
<pb/><i>[Den första uppmaningen, av de fyra i vers 12-22, handlar om församlingens förhållningssätt gentemot sina ledare.]</i> <pb/>Vi uppmanar <i>(ber)</i> er, kära syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>: <pb/>Att ni uppskattar <i>(respekterar, ärar)</i> dem som arbetar så hårt för er, <pb/><t>de som har fått ansvaret <i>(är satta framför er)</i> att vägleda <i>(förmedla förståelse, undervisa, förmana)</i> er i Herren.</t>


text:
<pb/>Att ni värdesätter dem högt i osjälvisk utgivande kärlek på grund av deras arbete. <pb/><t>Lev ständigt i harmoni <i>(och arbeta för frid)</i> med varandra.</t>


text:
<pb/><i>[Den andra punkten gäller också hela församlingen som har ett ansvar att vägleda, uppmuntra och hjälpa varandra. Allt detta måste ske med tålamod.]</i> <pb/>Vi uppmanar er, kära syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>: <pb/>Vägled <i>(förmedla förståelse, undervisa, förmana)</i> <pb/><t>de odisciplinerade <i>(rebelliska, som vägrar lyda auktoriteter, inte vill underordna sig)</i>.</t> <pb/>Uppmuntra <pb/><t>dem som tappat hoppet <i>(är missmodiga, har brustna hjärtan)</i>.</t> <pb/>Hjälp <i>(stötta)</i> <pb/><t>dem som är svaga <i>(faller)</i>.</t> <pb/>Ha tålamod <pb/><t>med alla <i>(tappa inte hoppet även om omständigheter går emot eller du blir felaktigt behandlad av andra)</i>.</t>


text:
<pb/>Var noga med att ingen ger igen med samma mynt <i>(ont mot ont)</i>, <pb/><t>sträva istället efter att göra gott mot varandra och mot alla människor.</t>


text:
<pb/><i>[I denna och sista punkten handlar det om det personliga inre livet. Det finns alltid orsak till optimism och tacksägelse.]</i> <pb/>Var alltid glada.


text:
<pb/>Tacka <i>[Gud]</i> i allt <i>[oavsett omständigheter]</i>. <pb/>Detta <i>[glädje, bön och tacksamhet]</i> är Guds vilja för er i Kristus Jesus. <pb/><i>[Det är alltid Guds vilja att vi ska vara glada, be och tacka Gud!]</i>


text:
<pb/><i>[Den sista punkten har fem uppmaningar. Först två negativa som varnar för cynism, följt av tre positiva. Vers 21 är ordagrant ”men pröva allt”.]</i> <pb/>Sluta att kväva <i>(trycka ner)</i> Anden.


text:
<pb/>Sluta att förakta <i>(se ner på)</i> profetior <i>[profetiska uppenbarelser, uppmaningar och varningar]</i>.


text:
<pb/>Pröva <i>(utvärdera)</i> istället allt. <pb/>Håll fast vid det som är gott <i>(rätt, riktigt)</i>.


text:
<pb/>Håll er borta från varje form av ondska <i>[oavsett hur fromt och fint det verkar vara på ytan]</i>. <pb/><i>[Samtidigt som man inte ska kväva och släcka ut anden genom att förakta profetior, ska man inte bara godta allt som säger sig vara andligt. Alla andliga manifestationer och profetiska tilltal ska prövas mot Guds ord, se Apg 17:11. Även gåvan att utskilja andar måste vara verksam, se 1 Joh 4:1; 1 Kor 12:10. Ordet ”allt” i vers 21 är i neutrum plural. I sammanhanget refererar det främst till profetiska tilltal, se vers 20, men inkluderar även annat som också sker i församlingen.]</i>


text:
<pb/>Fridens Gud ska själv helga er <i>(avskilja varje del av varenda en av er för helig tjänst)</i>, och <i>[vi ber att]</i> er <pb/><t>ande och</t> <t>själ och</t> <t>kropp</t> <pb/>ska bevaras hela så att ni är utan fläck vid vår Herre Jesu Kristi ankomst.


text:
<pb/>Hälsa alla syskonen <i>(bröderna och systrarna i tron)</i> <pb/><t>med en helig kyss.</t> <pb/><i>[Ett uttryck för kärlek, förlåtelse och enhet, grekiska ”philema”. Kindkyssen var och är en vanlig hälsningsform i medelhavsområdet.]</i>


text:
<pb/>Lova mig inför Herren att brevet blir uppläst, <pb/><t>för alla syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>.</t>


text:
<pb/><i>[Från:]</i> <pb/><t>Paulus och</t> <t>Silvanus <i>[även kallad Silas]</i> och</t> <t>Timoteus <i>[Paulus närmsta medarbetare]</i>.</t> <pb/><i>[Silvanus är samma person som Lukas benämner Silas i Apostlagärningarna. Här använder Paulus den latinska formen av hans namn. Han var en erkänd ledare i församlingen i Jerusalem och var liksom Paulus en romersk medborgare, se Apg 15:22, 37. Silas och Timoteus reste tillsammans med Paulus på hans andra missionsresa, se Apg 18:5. De hade stannat kvar i Tessalonike efter det att Paulus tvingats fly från staden. Nu har alla tre återförenats i Korint, se 1 Tess 3:6. Brevet skrivs i början av de 1,5 år som Paulus är där, se Apg 18:11.]</i> <pb/>Till: <pb/><t>Tessalonikes församling <i>(de utkallade)</i>,</t> <t>i Gud vår Fader och Herren Jesus Kristus.</t> <pb/><i>[Det grekiska ordet för församling är ”ekklesia”. I klassisk grekiska kunde ordet beskriva alla möjliga former av församlade människor som t.ex. den lagliga folkförsamlingen eller en mobb, se Apg 19:32, 39. Den ordagranna betydelsen är ”de utkallade”. Paulus är noga med att betona att församlingen i Tessalonike inte är vilken grupp av människor som helst, de är en Guds församling. I Bibeln kan ordet beskriva den lokala församlingen på en ort. Så används det här, men det kan också beteckna den universella församlingen av alla troende genom alla tider, se Matt 16:18.]</i>


text:
<pb/>Nåd <i>(kraft, oförtjänt favör)</i> till er och frid <i>(harmoni, frihet från fruktan, välbehag)</i> från Gud, Fadern och Herren Jesus Kristus.


text:
<pb/><i>[Vers 3-10 är en enda mening i grekiskan. De flesta breven från Paulus börjar med en inledning, följt av tacksägelse och bön. I detta brev är tacksägelsen, vers 3-4, och bönen, vers 11-12, åtskilda. Anledningen är att förföljelsen som nämns i tacksägelsen leder till att ämnet om Guds rättvisa dom tas upp i vers 5-10.]</i> <pb/>Vi är skyldiga att alltid tacka Gud för er, kära syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, och det med rätta <i>(det passar bra)</i>, <pb/><t>för er tro växer så starkt <i>(över alla mått)</i>,</t> <t>och den osjälviska utgivande kärleken ni har för varandra ökar <i>(överflödar)</i> ännu mer.</t>


text:
<pb/>Detta är anledningen till att vi med stolthet kan tala om er i Guds församlingar, <pb/><t>om er uthållighet <i>(att ni visar karaktär under prövningar)</i></t> <t>och er tro <i>(trofasthet)</i> mitt under alla de förföljelser och lidanden <i>(plågor)</i> som ni får utstå.</t> <pb/><i>[Paulus uppmuntrar alltid det som är gott. Det fanns problem med falska läror, se 2 Tess 2:1-12, och människor som slutat arbeta och bara väntade på Herren, se 2 Tess 3:6-13. Här väljer Paulus att se det positiva - de hade växt snabbt i sin tro och hade en äkta kärlek för varandra.]</i>


text:
<pb/>Detta <i>[förföljelser och lidanden]</i> är ett bevis på Guds rättfärdiga dom <i>[som kommer]</i>, så att ni blir värdiga Guds rike, det är därför som ni får lida <i>(gå igenom svårigheter)</i>.


text:
<pb/>och låter er som plågas få lindring tillsammans med oss. <pb/><i>[Nåden finns tillgänglig för alla, även den som förföljer församlingen, det är Paulus själv ett bevis på. Guds helighet och rättfärdighet kräver en rättvis dom, se Rom 12:19. Detta evighetsperspektiv tar inte bort smärtan för den som förföljs och plågas för sin tro, men ger ett annat perspektiv på lidandet. Detta stycke har likheter med Jes 66:6-9.]</i> <pb/>Det sker <i>[domen kommer]</i> när Herren Jesus uppenbarar sig från himlen med sina änglar som står under hans kraft att


text:
i flammande eld hämnas dem som inte vill veta av Gud och dem som inte lyder vår Herre Jesu evangelium. <i>[De som förföljde församlingen kommer en dag att få sitt straff.]</i>


text:
när han kommer på den dagen för att förhärligas i sina heliga och väcka förundran hos alla dem som tror, <i>[ni kommer att vara bland dessa troende]</i> eftersom ni har trott det vittnesbörd vi gav er.


text:
<pb/>Därför ber vi alltid för er, <pb/><t>att vår Gud ska räkna er värdiga sin kallelse</t> <t>och med kraft fullborda all god vilja och gärning i tron.</t>


text:
<pb/>Då ska vår Herre Jesu namn förhärligas i er, och ni i honom, genom vår Guds och Herren Jesu Kristi nåd.


text:
<pb/><i>[När Paulus hade varit hos tessalonikerna hade han undervisat utifrån Gamla Testamentet om Herrens dag och den sista tiden, se vers 5. En dag är som tusen år för Herren, se 2 Pet 3:8, så denna dag behöver inte vara en tjugofyra timmars period. Herrens dag beskriver en tid då Gud griper in i historien med både dom och välsignelse på ett mer direkt och dramatiskt sätt. Läran om den yttersta tiden kallas ”eskatologi”. Ordet kommer från grekiskans eschaton, ”det yttersta”, och logos, ”lära”.]</i> <pb/>När det gäller vår Herre Jesu Kristi ankomst och hur vi ska samlas hos honom <i>[1 Tess 4:16-17]</i> ber vi er, syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>,


text:
att inte plötsligt tappa fattningen <i>(skakas, svaja)</i>. <pb/>Låt er inte skrämmas av <pb/><t>någon ande <i>[andligt profetiskt inspirerat uttalande]</i>,</t> <t>något ord <i>[rykte, uttalande, tolkning av bibeltext]</i></t> <t>eller <i>[falskt]</i> brev,</t> <pb/>som påstås komma från oss och som säger att Herrens dag är här. <pb/><i>[Den hårda förföljelsen av de kristna i detta område, tillsammans med falska profetiska ord, rykten och brev hade gjort att man trodde att Herrens dag redan inträffat. De trodde de levde i vedermödan. Anledningen att de så snabbt hade blivit vilseledda kan bero på att de inte var förankrade i Skriften. I jämförelse hade de troende i Berea, strax söder om Tessalonike, ett ädlare sinnelag eftersom de varje dag forskade i Skrifterna för att verifiera och själva förstå vad Paulus sagt, se Apg 17:11. I Berea, till skillnad från tessalonikerna, trodde man inte bara på något påstått ord eller brev om det inte stämde med Bibelns budskap.]</i>


text:
<pb/><i>[Paulus beskriver nu tre händelser, inte nödvändigtvis i kronologisk ordning, som måste hända innan Herrens dag kommer: Ett stort avfall, vers 3; laglöshetens människa ska träda fram, vers 3; Det/den som håller laglöshetens människa tillbaka ska tas bort, vers 6-7.]</i> <pb/>Låt ingen bedra er på något sätt. Först <i>[innan Herrens dag]</i> måste <pb/>avfallet <i>(uppbrottet)</i> komma <pb/>och laglöshetens <i>(syndens)</i> människa träda fram, <pb/><t>fördärvets son,</t>


text:
<pb/>motståndaren som förhäver sig över allt som kallas gud eller heligt <pb/><t>så att han sätter sig i Guds tempel <i>(helgedom) [i Jerusalem]</i> och säger sig vara Gud.</t>


text:
<pb/>Minns ni inte att jag sade er detta medan jag ännu var hos er? <pb/><i>[Det grekiska ordet ”apostasia”, översatt ”avfallet”, används bara på ett ställe till i NT. Där syftar det på judarnas avfall från att följa Mose undervisning, se Apg 21:21. Det i kombination med referensen till templet kan göra att avfallet främst syftar på ett avfall från att tillbe den ende sanne Guden, kanske då främst i judiskt perspektiv men också ett kristet. Det har i alla tider funnits avfall från tron, men detta avfall kallas ”avfallet” och verkar vara en specifik händelse. Ordet kan också betyda uppbrott eller att lämna något och kan då syfta på uppryckandet av församlingen.</i> <pb/><i>Laglöshetens man nämns även av Jesus, se Matt 24:15. Det är troligen samma kung som Daniel omnämner, se Dan 11:21-45. Johannes som skriver sina brev senare kallar honom Antikrist, se 1 Joh 2:18. Ordet ”Antikrist” betyder både ”motståndare till Kristus”, men också ”ersättare för Kristus” och beskriver någon som kopierar och härmar Kristus.]</i>


text:
<pb/>Ni vet vad det är som nu håller honom <i>[Laglöshetens människa, se vers 3]</i> tillbaka <pb/><t>så att han kan träda fram <i>(bli uppenbarad)</i></t> <t>först när hans tid <i>(epok, som börjar och slutar vid en specifik händelse)</i> kommer.</t>


text:
<pb/>Laglöshetens hemlighet är ju redan verksam <i>[i världen]</i>. <i>[Många antikrister har redan uppstått, se 1 Joh 2:18.]</i> <pb/>Nu måste bara han som håller tillbaka tas bort <i>(komma ur vägen)</i>. <pb/><i>[Vad eller vem är den som håller tillbaka laglöshetens hemlighet eller Antikrist själv från att träda fram? I vers 6 används en opersonlig form ”det”, medan i vers 7 används den maskulina formen ”han”. Många olika förslag har getts. Några är romerska staten, kejsaren, lag och ordning, församlingen, den helige Ande, osv. Paulus anger inte vad det är här i sitt brev, men hade sagt det till dem när han undervisade dem på plats och att de visste vad det/han var. Både de gudsfientliga och de gudomliga krafterna är verksamma i världen nu så att både den laglöses och Kristi ankomst förbereds.]</i>


text:
<pb/>Sedan ska den laglöse <i>[Antikrist]</i> träda fram, han som Herren Jesus ska döda med sin muns ande och förgöra med glansen vid sin ankomst. <i>[Jes 11:4, Upp 19:5]</i>


text:
Den laglöses <i>[Antikrists]</i> ankomst är ett verk av Satan som kommer med <pb/><t>stor kraft <i>[Upp 13:2]</i></t> <t>med tecken <i>(mirakel vars syfte är att bekräfta att den som utför dem är sann)</i></t> <t>och falska under <i>(som väcker förundran)</i>. <i>[Mark 13:22]</i></t>


text:
<pb/>Med ondskans alla konster bedrar han dem som går förlorade, eftersom de inte tog emot kärleken till Sanningen <i>[evangeliet]</i> så att de kunde bli frälsta <i>(räddade)</i>.


text:
<pb/>Därför sänder Gud villfarelsens makt över dem så att de tror på lögnen <i>[att Antikrist är gud]</i>


text:
<pb/><i>[I kontrast till de som inte tror var tessalonikerna en källa för glädje och tacksamhet. Samma fras som i 1:3 används.]</i> <pb/>Men vi måste <i>(är skyldiga att)</i> alltid tacka Gud för er syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, Herrens älskade, eftersom Gud från begynnelsen har utvalt er till befrielse <i>(räddning, frälsning, en pågående helgelseprocess)</i> genom att ni helgas av Anden och tror på sanningen.


text:
Till detta har Gud kallat er genom vårt evangelium, för att ni ska vinna vår Herre Jesu Kristi härlighet.


text:
Och må vår Herre Jesus Kristus själv och Gud vår Far, som har älskat oss och gett oss evig tröst och gott hopp i sin nåd,


text:
<pb/>Till sist, kära syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, bed för oss att Herrens ord sprids snabbt <i>(får fri väg och löper sitt lopp)</i> och blir ärat <i>(förhärligat, att det segrar)</i>, på samma sätt som hos er.


text:
Be också att vi blir bevarade <i>(räddade)</i> från människor: <pb/><t>som är på fel plats <i>(som är olämpliga och gör mer skada än nytta, förvränger sanningen, är orättfärdiga)</i></t> <t>och sådana som är medvetet onda.</t> <pb/>Alla har inte tro,


text:
<pb/>Vi har i Herren blivit helt övertygade om att ni redan gör - och kommer att göra - det vi föreskriver er <i>[i det här brevet]</i>.


text:
Låt nu Herren <i>[den helige Ande]</i> leda era hjärtan: <pb/><t>in i Guds kärlek <i>(som är osjälvisk, utgivande och ovillkorlig)</i></t> <t><i>[så ni förstår hur högt ni är älskade och också kan leva i Guds kärlek mot andra människor]</i></t> <t>och in i Kristi uthållighet</t> <t><i>[att ni får samma uthållighet som han hade, och också uthålligt väntar på att han kommer tillbaka]</i>.</t>


text:
<pb/>Syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, vi uppmanar er i vår Herre Jesu Kristi namn att hålla er borta från varje broder som lever odisciplinerat <i>(ett liv i kaos, upproriskt)</i> och inte följer den undervisning som de fått av oss. <pb/><i>[Ordet ”odisciplinerat” är det grekiska ”ataktos”. Det är en militär term för en soldat som går i otakt, vägrar att lyda order eller intar en roll som han inte har. Ordet användes också i det civila livet för att beskriva ett liv i kaos utan någon ordning.]</i>


text:
vi åt inte gratis av någons bröd. Nej, vi arbetade med möda och slit natt och dag för att inte ligga någon av er till last.


text:
<pb/>Men vi hör att vissa bland er lever odisciplinerat. De arbetar inte <i>[själva]</i> utan gör allt möjligt annat <i>(de har åsikter i allting och lägger sig i sådant som inte rör dem)</i>. <pb/><i>[I grekiskan används två snarlika ord i sista meningen som ordagrant ger betydelsen att ”de inte arbetar”, följt av att de ”arbetar runt omkring sig”. Dessa personer störde ordningen både genom att de inte arbetade och gjorde vad de skulle göra samtidigt som de var engagerade i andra saker de inte skulle göra. Detta stämmer in på Paulus bön att människor ska vara på rätt plats, se vers 2.]</i>


text:
<pb/>Sådana befaller och uppmuntrar <i>(står vi vid er sida och ber, förmanar)</i> vi i Herren Jesus Kristus att arbeta i lugn och ro och äta sitt eget bröd.


text:
Om någon <i>[i församlingen]</i> inte rättar sig efter det vi säger i detta brev, ge noga akt på den personen och umgås inte med honom så att han får skämmas.


text:
Här skriver jag, Paulus, min hälsning med egen hand. Detta är ett kännetecken i alla mina brev, så skriver jag.


text:
<pb/><i>[Från:]</i> Paulus, Kristi Jesu apostel <i>(sändebud, ambassadör)</i> <pb/><t>på uppdrag av Gud, vår Frälsare,</t> <t>och Kristus Jesus, vårt hopp.</t>


text:
<pb/><i>[Till:]</i> Timoteus, <pb/><t>mitt äkta <i>(sanna)</i> barn i tron.</t> <pb/><i>[Grekiska ordet för barn är inte ”huios”, som används om en vuxen son, utan ”teknon”. Ordet betyder ordagrant ”att född av någon” och betonar relationen mellan föräldern och barnet, en älskad liten familjemedlem. Timoteus kom från Derbe, i nuvarande centrala Turkiet, där Paulus träffade honom under sin första missionsresa. Timoteus mor var judinna och hans far var grek, se Apg 16:1. Han följde med på flera av Paulus resor och blev hans närmaste medarbetare. Paulus var hans andliga far.]</i> <pb/>Nåd <i>(kraft, gudomlig favör)</i>, <pb/><t>barmhärtighet <i>(medlidande uttryckt i handling)</i></t> <t>och frid</t> <t>från Gud Fadern och Kristus Jesus, vår Herre.</t> <pb/><i>[Uttrycket nåd och frid är vanligt hos Paulus, dock finns tillägget med ”barmhärtighet” bara här i pastoralbreven. Jesus talade i Bergspredikan om att den som ger barmhärtighet kommer att möta barmhärtighet, se Matt 5:7.]</i>


text:
<pb/>Som jag befallde <i>(förmanade, uppmanade)</i> dig redan när jag var på väg mot Makedonien, vill jag att du stannar i Efesos och befaller <i>(förmanar)</i> vissa personer där att inte lära ut andra <i>[falska]</i> läror


text:
eller ägna sig åt myter och ändlösa släktregister. Sådant leder till strider och tjänar inte Guds frälsningsplan genom tron. <pb/><i>[Dessa myter var troligen spekulationer kring Gamla Testamentets personer, se vers 7. Denna typ av undervisning verkar ha karaktäriserat dessa falska lärare i Efesos och på Kreta, se 2 Tim 4:4; Tit 1:14. Paulus kan också syfta på tidiga gnostiska läror som florerade i Efesos. Bland personerna kan det även funnits kvinnor från den kvinnodominerade Artemiskulten som förespråkade kvinnans suveränitet över mannen, se 1 Tim 2:12.</i> <pb/><i>Kanske ville Timoteus följa med Paulus, han hade ju rest med honom under många års tid, men han behövdes i Efesos för att konfrontera de som lärde ut felaktiga läror.]</i>


text:
<pb/>Målet med befallningen <i>(förmaningen, uppmaningen)</i> är <pb/><t>osjälvisk utgivande kärlek ur ett rent hjärta,</t> <t>ett gott samvete</t> <t>och en uppriktig <i>(genuin)</i> tro.</t>


text:
<pb/>Det målet har vissa missat och istället förfallit till tomt prat <i>[som inte förvandlar hjärtan, se vers 5]</i>.


text:
De vill vara lärare i lagen <i>[Mose lag, de 613 buden]</i> men förstår varken vad de säger eller vad de så säkert uttalar sig om.


text:
<pb/>Men vi vet att lagen är god <i>[Rom 7:12]</i>, om man använder den rätt <i>(på ett lagligt sätt)</i>. <pb/><i>[Lagen visar vad som är det rätta, se Rom 7:7; Ps 19:13. Lagen är som en spegel som ger insikt om synd. Se Rom 3:19-20; Gal 3:24. Lagen visar också vad som är gott och behagar Gud, se Rom 13:8-10.]</i>


text:
<pb/>Vi vet att lagen inte är till för rättfärdiga <i>[som redan lever heligt och rättfärdigt]</i>, utan för: <pb/>laglösa <pb/><t>och rebeller,</t> <pb/>gudlösa <i>(ogudaktiga, som helt saknar respekt och vördnad för Gud)</i> <pb/><t>och syndare,</t> <pb/>oheliga <pb/><t>och oandliga,</t> <pb/><i>[Dessa tre par motsvarar de första buden som handlar om Gud. De följande följer buden som har att göra med hur vi ska behandla våra medmänniskor.]</i> <pb/>fadermördare <pb/><t>och modermördare <i>(de som slår och till och med dödar sina föräldrar)</i>,</t> <t><i>[motsvarar budet att hedra sina föräldrar, se 2 Mos 20:12]</i></t> <pb/>mördare, <pb/><t><i>[motsvarar budet att inte mörda, se 2 Mos 20:13]</i></t>


text:
<pb/>otuktiga <i>(de som lever i sexuell omoral, grekiska ”pornea”)</i>, <pb/><t>praktiserande homosexuella,</t> <pb/><i>[Grekiska ordet ”arsenokoites” används. Det beskriver den aktiva partnern i en manlig homosexuell relation. Ordet består av två ord, ”arsen” som betyder man och ”koitai” som betyder ”bädd”. Dessa två ord används i 3 Mos 18:22 och det är troligt att Paulus konstruerar detta nya grekiska ord för att ge en tydlig referens till just denna passage.</i> <pb/><i>Motsvarar budet mot äktenskapsbrott, se 2 Mos 20:14]</i> <pb/>slavhandlare <i>(kidnappare, någon som handlar med människor)</i>, <pb/><t><i>[Motsvarar budet att inte stjäla, se 2 Mos 20:15]</i></t> <pb/>lögnare, <pb/><t>menedare <i>(som bär falsk ed, svär falskt)</i></t> <t><i>[Motsvarar budet att inte bära falskt vittnesbörd mot sin nästa, se 2 Mos 20:16]</i></t> <pb/>och allt annat som går emot den sunda <i>(hälsosamma)</i> läran,


text:
<pb/>enligt evangeliet om den salige <i>(glada, välsignade)</i> Gudens härlighet, <pb/>som har anförtrotts mig. <pb/><i>[Lagen har igen frälsande kraft, den är en måttstock som kan överbevisa människorna om synd och visa att det behövs en frälsare, se Gal 3:19-25. Lagen liknas vid en skolmästare. Det grekiska ordet i Galaterbrevet, paidagogos, användes om en slav som fick uppdraget att övervaka familjens barn och leda dem till skolan. Lagen för oss fram till evangeliet - det glada budskapet om frälsningen i Kristus som dött för alla som brutit lagen.]</i>


text:
<pb/>Jag <i>[Paulus]</i> är ständigt så tacksam till den som har gett mig all kraft jag behöver, Kristus Jesus vår Herre, eftersom han ansåg mig vara trogen, och satt mig i tjänst <i>[för honom]</i>,


text:
trots att jag tidigare <pb/><t>var en hädare <i>[som talade nedsättande om de kristna och Jesus]</i>,</t> <t>en förföljare <i>[av de kristna på grund av deras tro]</i>,</t> <t>och en grym <i>(arrogant, våldsam)</i> man <i>[som överföll och misshandlade kristna människor]</i>.</t> <pb/><i>[Det är en ökande skala av ondska i dessa verb. Den första synden handlade bara om ord. Den andra handgriplig förföljelse på grund en annan tro för att till sist resultera i övergrepp och grymhet.]</i> <pb/>Trots detta mötte jag förbarmande <i>(medlidande)</i> eftersom jag hade agerat utan att veta bättre i min otro.


text:
Vår Herres nåd <i>(oförtjänta favör, kraft, välsignelse)</i> har flödat över mig på ett oändligt mäktigt sätt, med tro och kärlek i Kristus Jesus. <i>(Genom tron har vår Herres oförtjänta favör sköljt över mig och gett mig osjälvisk utgivande kärlek genom att vara förenad i Jesus Kristus)</i>.


text:
<pb/>Följande ord är att lita på <i>(trovärdigt)</i> och värt att helt ta till sig: <pb/>”Kristus Jesus har kommit till världen för att frälsa <i>(rädda, hela, befria)</i> syndare,” <pb/><t>och bland dem är jag den störste <i>(överst i rang)</i>.</t> <pb/><i>[Denna fras ”detta är ett ord att lita på” används totalt fem gånger i pastoralbreven. De övriga fyra är: 1 Tim 3:1; 1 Tim 4:9; 2 Tim 2:11; Tit 3:8. Det är fundamentala sanningar i den kristna tron.</i> <pb/><i>Man kan se en tydlig utveckling i Paulus ödmjukhet när han beskriver sig själv. Omkring 55 e.Kr. kallar han sig ”den minste bland apostlarna”, se 1 Kor 15:9. Några år senare omkring 61 e.Kr. beskriver han sig som ”den minste bland alla heliga”, se Ef 3:8, för att här i mitten på 60-talet e.Kr. kalla sig ”den störste bland alla syndare”.]</i>


text:
<pb/>Jag mötte förbarmande <i>(medlidande)</i>, och det för att Kristus Jesus skulle kunna visa allt sitt tålamod mot mig som den förste, ett exempel för <i>[att uppmuntra]</i> dem som ska komma till tro på honom och vinna evigt liv.


text:
<pb/><i>[Paulus skiftar fokus från sig själv till Gud, och brister ut i en spontan lovprisning.]</i> <pb/>Nu till den eviga Konungen <i>(evigheternas konung, han som är Herre över tiden, som alltid funnits och alltid kommer att finnas)</i>, <pb/><t>oförgänglig <i>(oförstörbar, odödlig)</i>,</t> <t>osynlig,</t> <t>den ende Guden.</t> <pb/>Hans är äran och härligheten i evigheters evigheter, Amen <i>(ja det är sant)</i>.


text:
<pb/><i>[Paulus återkommer nu till uppmaningen att tillrättavisa falska lärare.]</i> <pb/>Detta uppdrag att befalla <i>(förmana, uppmana) [de som lär ut falska läror, se vers 3 och 5]</i> anförtror jag nu åt dig, mitt barn Timoteus, i enlighet med de profetord som en gång uttalades över dig. I kraft av dem ska du kämpa den goda kampen,


text:
Bland dem är Hymeneus och Alexander, som jag har överlämnat åt Satan för att de ska tuktas så att de inte hädar. <pb/><i>[Uttrycket ”överlämnat åt Satan” kan syfta på att de fått lämna församlingsgemenskapen, se 1 Kor 5:1-5. Målet är alltid förlåtelse och upprättelse, se 2 Kor 2:5-8; 2 Tess 3:14-15.]</i>


text:
<pb/><i>[Även om ett nytt stycke börjar här finns det en koppling till föregående ämne där några lidit skeppsbrott i tron. Bönen, som primärt är umgänge med Gud, håller en människa kvar på trons väg.]</i> <pb/>Därför befaller <i>(förmanar, uppmanar)</i> jag dig <i>[Timoteus]</i> först av allt <i>(som något mycket viktigt som måste få prioritet)</i> till <pb/><t>åkallan <i>(bön för ett specifikt behov)</i></t> <t>bön <i>(vars innersta natur är tillbedjan, hängivenhet och förtrolighet med Gud)</i>,</t> <t>förbön <i>(genom att närma sig Gud på ett familjärt sätt)</i></t> <t>och tacksägelse,</t> <pb/>för alla <i>(kategorier av)</i> människor,


text:
<pb/>för kungar <pb/><t>och alla i ledande ställning,</t> <pb/>så att vi kan leva ett lugnt och stilla liv, <pb/><t>på alla sätt gudfruktigt</t> <t>och värdigt.</t> <pb/><i>[När Paulus skriver detta var Nero kejsare i Romarriket. Han var född 38 e.Kr. och kom till makten redan som sjuttonåring år 54 e.Kr. Även om hans privata liv ständigt var kantat av skandaler var han uppskattad som ledare fram till 59 e.Kr. De kristna anklagades för den stora branden 64 e.Kr. i Rom och en grym förföljelse bröt ut fram till Neros självmord 68 e.Kr. Det är i dessa turbulenta tider i mitten på 60-talet med förföljelse av de kristna som Paulus skriver detta brev och vädjar till bön för bl.a. Nero.]</i>


text:
<pb/>Detta <i>[att be för alla människors frälsning, oavsett status och rang]</i> är rätt och välbehagligt inför Gud vår Frälsare,


text:
som vill att alla människor ska bli frälsta <i>(befriade, räddade, bevarade)</i> och komma till insikt om <i>(känna igen, få en personlig erfarenhet av)</i> sanningen.


text:
<pb/>Det finns <i>[bara]</i> en Gud <pb/><t>och en medlare mellan Gud och mänskligheten, Jesus Kristus,</t> <pb/>en människa,


text:
<pb/>För detta är jag satt till förkunnare och apostel - jag talar sanning och ljuger inte - en hedningarnas lärare i tron och sanningen.


text:
<pb/>Jag vill därför <i>(det är min önskan)</i> att ni ber <i>(vars innersta natur är tillbedjan, hängivenhet och förtrolighet med Gud)</i>: <pb/>Männen på varje plats <i>[i varje husförsamling i Efesos]</i> med heliga, lyfta händer, <pb/><t>utan vrede och diskuterande.</t> <pb/><i>[Huvudpoängen är hjärtats inställning i bönen. Att be med lyfta händer var det vanliga judiska sättet att be på, se 1 Kung 8:22; 2 Krön 6:13; Ps 28:2. Att stå upprätt med rena händer beskriver någon som söker Gud med ärliga motiv och ett rent hjärta, se Ps 24:3-4.]</i>


text:
<pb/>Kvinnorna på samma sätt, smyckade med anständig klädsel, med blygsamhet och gott omdöme <i>(självdisciplin)</i>, <pb/><t>inte med håruppsättningar och guld eller pärlor eller dyra kläder,</t>


text:
<pb/>utan så som det anstår kvinnor som bekänner sig till gudsfruktan: med goda gärningar. <pb/><i>[Meningens konstruktion med grekiska ordet ”hosautos” som översatts med orden ”på samma sätt” gör att verbet ”be”, som kommer först i grekiskan, troligen gäller både män och kvinnor. Det är konsekvent med Paulus brev till korintierna, som han skrev just från Efesos, där både män och kvinnor ber och profeterar, se 1 Kor 11:4-5. På samma sätt som där tar Paulus upp klädstil. Korintierna skulle följa den dåtida sedan att bära huvudbonad och det betonas att gudstjänsten ska ske på ett ordnat sätt. Klädseln ska inte vara stötande utifrån den rådande kulturen.]</i>


text:
<pb/><i>[Följande två verser är strukturerade i ett kiastiskt mönster där ordet stillhet, grekiska ”hesuchia”, ramar in sammanhanget. Ordet används även i vers 2 om att leva i stillhet, trygghet och frid. Det beskriver en fridfull attityd där man är trygg i sig själv. Uttrycket ”att vara stilla och underordna sig” användes även inom judendomen. Det var så en rabbin blev undervisad, se Jes 41:1; Hab 2:20; Sak 2:13. Den kända strofen från Ps 46:10 visar på denna gudfruktiga attityd: ”Bli stilla och besinna att jag är Gud”.</i> <pb/><i>Till skillnad från den rådande judiska traditionen uppmuntras kvinnors utbildning. Uppmaningen står i kontrast till de dåraktiga kvinnorna i 2 Tim 3:6-7 som ständigt blir undervisade men aldrig lyckas komma till insikt om sanningen.]</i> <pb/>En kvinna ska i stillhet <i>(lugn och ro)</i> <pb/><t>ta emot undervisning och helt underordna sig.</t>


text:
<pb/>Jag tillåter inte att en kvinna undervisar <pb/><t>att hon är mannens ursprung <i>(grekiska ”authenteo”, den dominerande)</i>,</t> <pb/>utan hon ska vara i stillhet <i>(lugn och ro)</i>. <pb/><i>[Denna vers är en av de mer kontroversiella i hela Bibeln. Anledningen är att beroende på översättning påverkas kvinnans roll att undervisa. Eftersom kvinnan Priscilla undervisade Apollos här i Efesos och Timoteus blev undervisad av sin mor och mormor, kan inte versen förbjuda kvinnor att undervisa, se 2 Tim 1:5; Apg 18:26. I så fall skulle Paulus motsäga Jesus, som sände några kvinnor med uppdrag att berätta för lärjungarna om sin uppståndelse, se Joh 20:17-18, och även GT där Hulda, Debora och Miriam var gudfruktiga kvinnliga ledare.</i> <pb/><i>Ofta delas versen upp i två delar där Paulus först verkar förbjuda en kvinna att undervisa, sedan kommer ordet ”eller” och det andra förbudet - att ha auktoritet över en man. Problemet med den tolkningen är att ordet ”eller”, det grekiska ”oude”, som återfinns 31 gånger i Paulus brev alltid används för att kombinera två tankar till en helhet.</i> <pb/><i>Vad som också försvårar tolkningen är att Paulus inte använder det vanliga ordet ”exousia” för auktoritet. Istället väljer han ”authenteo” som bara används här i hela Bibeln. Även i antika källor är ordet ovanligt. I skrifter ett par hundra år f.Kr. verkar ordet syfta på den som är ansvarig för någons död och ha sexuella anspelningar, medan det i modernare texter verkar syfta på kontroll och auktoritet. Ordets ursprung har att göra med ”den som utför något och den som är ansvarig”. Ordet användes även inom gnosticismen och genom att använda detta ord kan Paulus specifikt syftat på tidiga gnostiska läror som florerade i Efesos tillsammans med den kvinnodominerande Artemiskulten. De lärde att Eva existerade andligt före Adam, och hon blev inte bedragen utan istället upplyst av ormen. Att formen ”kvinna” i singular används här, kan kanske syfta på en specifik kvinna i Efesos. I inledningen i 1 Tim 1:3 refereras inte bara till män, utan också till kvinnor. I grannstaden Tyatira lärde en kvinna ut ”djupa sanningar om Satan” och förledde många, se Upp 2:20-24.]</i>


text:
<pb/>Det var inte Adam <pb/><t>som blev förledd,</t> <t>utan det var kvinnan <i>[Eva]</i> som blev förledd,</t> <pb/>och föll i överträdelse. <pb/><i>[Till skillnad från Artemeskulten som hade sitt säte i Efesos där kvinnan hyllades som allt ursprung var det Gud som hade skapat människan. De gnostiska myterna har stora variationer men gemensamt är att det finns flera andliga nivåer där Bibelns Gud är en av de lägre gudarna. Ormen och Eva är frälsarfigurer som räddar Adam. Det upplyser honom om den andliga världen som är långt högre än den materiella. Eva är skapad före Adam och mor till olika söner genom olika fäder, varav en son var Adam. Det finns ändlösa variationer, men temat är detsamma. Eva var ursprunget och den som upplyste Adam och gav honom kunskap - grekiska ”gnosis”. Det kan vara denna typ av falska läror, myter och ändlösa släktregister som Paulus refererar till i 1 Tim 1:3-4.]</i>


text:
<pb/>Men hon ska bli frälst genom barnafödandet, <pb/><t>om de <i>[kvinnorna]</i> fortsätter att leva i</t> <t>tro,</t> <t>kärlek <i>(som är osjälvisk och utgivande)</i></t> <t>och helgelse</t> <t>med gott omdöme <i>[det grekiska ordet ”sophrosyne” beskriver ett välbalanserat sinne som karaktäriseras av självdisciplin och självinsikt]</i>.</t> <pb/><i>[Paulus kopplar samman barnafödande med moralisk renhet vilket är helt Bibliskt. Anledningen var att det fanns vissa i Efesos som förbjöd äktenskap och lärde ut att celibat var nödvändigt, se 1 Tim 4:3. Längre fram i 1 Tim 5:14 uppmanar Paulus änkor att gifta sig.]</i>


text:
<pb/><i>[Församlingen behöver ledarskap. Den bibliska modellen visar alltid på ett delat ledarskap. Jesus sände ut lärjungarna två och två, det finns fem tjänstegåvor i Ef 4:11 och församlingsledarna omnämns alltid i plural, se Apg 20:17. Ordet som översätts församlingsledare är grekiska ”episkopos”. Ordet betyder ”en som vakar över” och beskriver församlingsledarens uppgift att vara en herde som vakar över församlingen. Samma män från Efesos som i Apg 20:17 kallas äldste, grekiska ”presbyteros”, kallas ”episkopos” i Apg 20:28. Även i detta brev används båda dessa grekiska ord synonymt, se 1 Tim 5:17.]</i> <pb/>Följande ord är att lita på <i>(trovärdigt)</i> och värt att helt ta till sig: <pb/>”Den som längtar <i>(söker, sträcker sig efter)</i> att vara en församlingsledare <i>[biskop, pastor, äldste]</i> <pb/><t>eftersträvar en god <i>(ädel)</i> uppgift.”</t> <pb/><i>[Det primära i församlingens ledarskap är Guds Ande som kallar ledare och lägger denna längtan på hjärtat, se Apg 20:28. Det är församlingens uppgift att se och bekräfta de som är kallade till denna uppgift, se 1 Tess 5:12. Detta är andra gången denna fras ”detta är ett ord att lita på” används av totalt fem gånger i pastoralbreven. De övriga fyra är: 1 Tim 1:15; 1 Tim 4:9; 2 Tim 2:11; Tit 3:8.]</i>


text:
<pb/><i>[Först och främst måste viljan och längtan att vilja leda en församling finnas, men det räcker inte. De områden som behöver prövas, se vers 10, är ledarens personliga karaktär, förmåga att ta hand om sin familj, lämplighet att undervisa och erfarenhet.]</i> <pb/>En församlingsledare måste vara: <pb/>oklanderlig <i>(inte finnas något att anmärka på)</i>, <pb/><i>[Ledaren måste ha ett gott rykte både i och utanför församlingen. Det innebär inte att han är syndfri. Det handlar om en attityd där ledaren är snabb att be om förlåtelse till Gud och människor. Det handlar om ett liv som inte är kantat med skandaler och ouppklarade tvister, på frukten ska trädet kännas, se Matt 7:15-20.]</i> <pb/>en kvinnas man, <pb/><i>[Det är troligt att begreppet ”en kvinnas man” talar om trohet till sin maka och en som inte flörtar med andra kvinnor. Motsvarande term ”en mans kvinna” används i 1 Tim 5:9 om kvinnor. I samma stycke uppmanar Paulus yngre änkor att gifta om sig då mannen dött, se 1 Tim 5:14; Rom 7:2-3; 1 Kor 7:39. Paulus själv var ogift, se 1 Kor 7:7-8, och hans rekommendationer, se 1 Kor 7:1; 7:32-35, verkar tala för att en ogift man också är kvalificerad.]</i> <pb/>nykter <i>(vaken, alert, samlad, balanserad)</i>, <pb/><i>[Ordet handlar om självkontroll, och gäller alkohol, men även alla andra områden. Det beskriver någon som har ett klart perspektiv, kan tänka objektivt och inte gör tvära kast och kastas hit och dit.]</i> <pb/>förståndig <i>(gott omdöme, seriös, har ett sunt sinne)</i>, <pb/><i>[Det grekiska ordet ”sophrosyne” beskriver ett välbalanserat sinne som karaktäriseras av självdisciplin och självinsikt.]</i> <pb/>aktad <i>(ordnad)</i>, <pb/>gästfri <i>(välkomnande, tar emot främlingar)</i>, <pb/>en god lärare. <pb/><t><i>[I Ef 4:11 hör tjänstegåvorna herde och lärare ihop.]</i></t>


text:
<pb/>inte missbruka vin <i>(ordagrant ”inte någon som sitter länge vid vinet”)</i>, <pb/>inte vara våldsam <i>(stridslysten)</i>, <pb/><t>utan ska vara vänlig <i>(förstående, förlåtande)</i>,</t> <pb/>fridsam, <pb/>fri från pengabegär.


text:
<pb/>Han ska ta väl hand om sin familj <pb/><t>och se till att barnen <i>[yngre barn som fortfarande bor hemma]</i> lyder och visar all respekt.</t>


text:
<pb/>För om någon inte förstår att ta hand om sin egen familj, <pb/><t>hur ska han då kunna ta hand om Guds församling?</t>


text:
<pb/>Han får inte vara en nyomvänd <i>(ordagrant en ”ung planta” eller ”nyplanterad”)</i>, <pb/><t>så att han blir högmodig <i>(utvecklar stolthet)</i> och faller under samma dom som djävulen <i>[en gång]</i> gjorde.</t> <t><i>[Då han i högmod ville bli som Gud, se Hesekiel 28:17.]</i></t>


text:
<pb/>Han måste också ha gott anseende bland de utomstående, <pb/><t>så att han inte får dåligt rykte och fastnar i djävulens snara.</t>


text:
<pb/>Församlingstjänarna ska på samma sätt <pb/>vara värdiga respekt, <pb/>inte vara hycklare <i>(falska)</i>, <pb/>inte missbruka vin, <pb/>inte vara ute efter pengar,


text:
<pb/>Men även de ska först prövas. Sedan kan de bli församlingstjänare om det inte finns något att anföra mot dem.


text:
<pb/>Kvinnorna <i>[kan syfta på församlingstjänarnas hustrur eller kvinnliga församlingstjänare]</i> ska på samma sätt vara <pb/>värdiga respekt, <pb/>inte förtala någon <i>(ordagrant ”diabolos”, djävulens namn, någon som söndrar och splittrar och agerar djävulskt)</i>, <pb/>förståndiga <i>[samma ord som i 3:2 för en församlingsledare]</i>, <pb/>nyktra <pb/>och trogna i allt. <pb/><i>[Samma grekiska ord ”gyne” används både för kvinna och hustru, det är sammanhanget som avgör hur det ska översättas. På frågan om en kvinna kan tjäna som församlingstjänare gör Paulus det tydligt när han skriver till de kristna i Rom. Av de nio personer han kallar medarbetare är fem av dem kvinnor, se Rom 16:3-16. Febe, som levererade brevet till Rom, var uttryckligen en församlingstjänare i staden Kenkrea, den östra hamnen i Korint, se Rom 16:1.]</i>


text:
<pb/>En församlingstjänare ska <pb/>vara en enda kvinnas man <i>[samma uttryck som i vers 2]</i>, <pb/>ta väl hand om sina barn <pb/><t>och sin familj.</t>


text:
<pb/>De som tjänar som församlingstjänare <i>(verbet diakoneo)</i> väl <i>(på ett gott ädelt sätt) [syftar främst på församlingstjänare, men gäller även församlingsledare]</i> <pb/><t>vinner en ställning <i>[ett gott rykte, inflytande i församlingen]</i></t> <t>och får stor frimodighet i tron på Kristus Jesus.</t> <pb/><i>[Paulus avslutar detta stycke på samma sätt som han börjar i vers 1, att det är ett gott uppdrag att vara en ledare. Samma ord för god används här och ramar in detta stycke.]</i>


text:
<pb/>Detta skriver jag <i>[Paulus]</i> till dig <i>[Timoteus]</i> i hopp om att snart kunna komma till dig. <pb/><i>[Ungefär samtidigt som Paulus skriver detta brev till Timoteus i Efesos skriver han också till Titus att han planerar för att tillbringa vintern i Nikopolis, se Tit 3:12. Nikopolis ligger på nuvarande Greklands östra kust. Förmodligen hoppades Paulus att besöka Timoteus innan han begav sig vidare österut, men vi vet inte om han gjorde det.]</i>


text:
<pb/>Men om jag dröjer vill jag att du ska veta hur man ska uppföra sig i Guds hus, som är <pb/><t>den levande Gudens församling,</t> <t>sanningens pelare</t> <t>och grundval.</t>


text:
<pb/>Vi alla håller med om <i>(bekänner)</i> att den förut gömda hemligheten i vår tro innehåller en fantastisk uppenbarelse om honom <i>[Kristus]</i> som blev: <pb/>uppenbarad <i>(synlig)</i> i köttet <i>[då Jesus föddes som människa]</i>, <pb/><t>bevisad rättfärdig genom Anden <i>(i Anden)</i>,</t> <pb/>sedd av änglar <i>(budbärare)</i>, <pb/><t>predikad <i>(öppet proklamerad)</i> bland hedningarna <i>(de icke-judiska folken)</i>,</t> <pb/>trodd på i världen, <pb/><t>upptagen i härlighet.</t> <pb/><i>[Dessa sex strofer är antagligen delar av en dåtida lovsång.]</i>


text:
<pb/><i>[Som sanningens pelare och grundval, se 1 Tim 3:14, är det viktigt att förstå att församlingen är utsatt för den ondes attack.]</i> <pb/>Men Anden säger tydligt att i de sista tiderna <i>[inte någon avlägsen tid, utan ganska snart efter det att Paulus skrivit detta, se Apg 20:29]</i> kommer några att överge <i>(avfalla från)</i> tron och följa <i>(ägna sig åt)</i> villoandar och onda andars läror,


text:
förledda av hycklande lögnare som är brännmärkta i sina samveten <i>(utan medkänsla kan de förtrycka och skada människor)</i>.


text:
<pb/>De förbjuder folk att gifta sig och befaller dem att avstå från mat som Gud har skapat för att tas emot med tacksägelse av dem som tror och känner sanningen.


text:
Allt som Gud har skapat är gott <i>[1 Mos 1:31]</i>, och inget är förkastligt när det tas emot med tacksägelse.


text:
Det helgas genom Guds ord och bön. <pb/><i>[Dessa falska lärare som härjade i Efesos var föregångare till andra århundradets gnostiker. Redan här syns den starka dualismen där anden är god och allt mänskligt är ont. Man lärde att alla kroppens behov var onda, vilket Paulus går emot. Självklart kan människan missbruka sexualiteten och mat, men i sig självt är detta något gott om det används som Gud har tänkt det.]</i>


text:
<pb/>När du lägger fram detta för syskonen <i>(bröderna och systrarna i tron)</i> är du en god Kristi Jesu tjänare som hämtar näring ur trons och den goda lärans ord som du har följt.


text:
Men gudlösa och gamla kvinnors myter <i>(fabler, sägner)</i> ska du avvisa <i>(undvika, inte ha något med att göra)</i>. <pb/><i>[Kan syfta på judiska legender som apokryferna, gnostiska tankegångar och allmänt kristusfrånvända vanföreställningar. Just I Efesos fanns en utbredd dyrkan av moder jord. Uttrycket ”gamla kvinnor” användes också för ”visa kvinnor”. Dessa var kvinnliga prästinnor som förde vidare dessa legender i dessa religioner.]</i> <pb/>Träna dig i stället i gudsfruktan.


text:
<pb/>”Fysisk träning är nyttig <i>(hjälper)</i> <pb/><t>till viss del <i>(ger en liten kortvarig förtjänst)</i>,</t> <pb/>medan gudsfruktan <i>(vördnadsfull tillbedjan)</i> är nyttig <i>(hjälper)</i> <pb/><t>på alla sätt,</t> <pb/>för den har löfte om liv, <pb/><t>både i detta livet och det kommande.”</t> <pb/><i>[Fysisk träning är det grekiska ordet ”gymnasia”. Det kan syfta på fysisk träning i allmänhet eller på asketism, se vers 3, där man tvingar kroppen till lydnad för att uppnå en högre andlighet.]</i>


text:
<pb/>Detta är ett ord att lita på och värt att tas emot av alla. <pb/><i>[Samma fras återfinns även tidigare i 1 Tim 1:15; 3:1, och även i 2 Tim 2:11 och Titus 3:8.]</i>


text:
<pb/>Det är därför vi ständigt arbetar och kämpar <i>(ger vårt yttersta)</i>, för vi har satt vårt hopp till den levande Guden som är Frälsaren för alla människor, först och främst för dem som tror.


text:
<pb/>Ingen får förakta dig för att du är ung, utan var <i>(fortsätt att bli)</i> ett föredöme för de troende i <pb/><t>ord och handling <i>(uppförande, sätt att leva sitt liv)</i>,</t> <t>i kärlek <i>(som är osjälvisk och utgivande)</i>,</t> <t>tro <i>(trofasthet)</i> och renhet.</t> <pb/><i>[I den här kulturen var man ung upp till 40 års ålder. Om Timoteus var omkring 15 år när Paulus tog med sig honom på sin andra resa, se Apg 16:1, var han nu i 30 års åldern.</i> <pb/><i>Av dessa fem egenskaper är de två första yttre egenskaper som är lätta att se. Paulus ville att Timoteus skulle vara känd för att tala visa ord istället för ogenomtänkta hetsiga ord och också leva som han lärde. De två sista egenskaperna tro och renhet är inte direkt synliga, utan har mer med inre karaktär att göra. Ordet tro syftar både på tron på Gud men också trofasthet i ett uppdrag. Centralt, i mitten av dessa fem egenskaper, finns den osjälviska utgivande kärleken som drivkraft för allt en kristen gör.</i> <pb/><i>Det bästa sättet att visa på den rätta vägen är att leva efter den själv.]</i>


text:
<pb/>Tills jag kommer, fortsätt att <pb/><t>läsa högt ur Skriften <i>[främst GT, men även vissa NT brev fanns i omlopp, se 2 Pet 3:16]</i></t> <t>uppmuntra <i>(trösta, hjälpa, komma till någons sida, förmana)</i></t> <t>och undervisa <i>(lära, instruera)</i>.</t> <pb/><i>[Den kristna gudstjänsten följde samma mönster som den judiska samlingen i synagogan där någon efter textläsningen lade ut ordet. Jesus följde det mönstret i Nasaret och Paulus och Barnabas gjorde på samma sätt i Antiokia i Pisidien, se Luk 4:16-20; Apg 13:15. Uppmuntran och undervisning hör ihop. Båda orden finns tillsammans i Rom 12:7-8.]</i>


text:
<pb/>Försumma inte nådegåvan i dig, den som du fick genom profetord när de äldste lade händerna på dig. <pb/><i>[Handpåläggning var ett sätt att avskilja någon i tjänst, se 1 Tim 1:18; 5:22. Ett exempel på detta finns i Apg 13:1-3.]</i>


text:
Var noga med dig själv <i>[hur du lever ditt liv]</i> och din undervisning <i>[din teologi]</i> och håll troget ut med detta. <i>[Ordningen är viktig, det personliga livet kommer före vad någon undervisar.]</i> När du gör det, frälser <i>(räddar)</i> du både dig själv och dem som lyssnar på dig. <pb/><i>[Det bästa motgiftet mot falska läror är att presentera och undervisa sanningen och själv leva i sanning, se vers 6-7.]</i>


text:
<pb/><i>[Hur vi ser på människor påverkar hur vi talar till dem. Paulus uppmanar Timoteus att relatera till alla i församlingen som om det vore hans egen familj. Dessa instruktioner hjälper Timoteus hur han ska tillrättavisa och tala sanning på ett kärleksfullt sätt, se 1 Tim 4:12.]</i> <pb/>Var inte hård <i>(ordagrant ”slå inte ner”, tala inte hårda ord)</i> mot en äldre man, <pb/><t>uppmuntra honom <i>(förmana, kom vid hans sida)</i> som <i>[du skulle tala till]</i> en far,</t> <pb/><i>[förmana och uppmuntra]</i> <pb/><t>yngre män som bröder,</t>


text:
<pb/><i>[Genom hela Bibeln syns Guds omsorg om änkor och faderlösa. Församlingen ska ta hand om dem, se 5 Mos 10:18; 14:29; 24:17-21. Redan i församlingen i Jerusalem organiserades hjälpen till just änkor, se Apg 6:1-7. Nu trettio år senare upptog denna hjälp en stor del av församlingens verksamhet, och Paulus är noga med att identifiera vilka som verkligen behöver hjälp.]</i> <pb/>Hedra <i>(värdesätt, ge finansiellt stöd till)</i> änkor, <pb/><t>dem som verkligen är änkor.</t> <pb/><i>[Ordet hedra används bara på ett ställe till av Paulus. Där är det ett direkt citat av budet att hedra sin far och mor, se Ef 6:2. Ordet blir som ett eko av de uppmaningar angående änkor som finns i Gamla Testamentet.]</i>


text:
<pb/>Men om en änka har barn eller barnbarn, <pb/><t>ska dessa först och främst lära sig att visa respekt för sin egen familj</t> <t>och ge tillbaka vad de är skyldiga sina föräldrar,</t> <t>för detta är rätt inför Gud.</t>


text:
<pb/>Den som verkligen är änka och ensamstående <pb/><t>har satt sitt hopp till Gud</t> <t>och håller ut i åkallan <i>(bön för ett specifikt behov)</i></t> <t>och bön <i>(vars innersta natur är tillbedjan, hängivenhet och förtrolighet med Gud)</i> natt och dag.</t>


text:
<pb/>Men hon <i>[den änka]</i> som lever för lyx <i>(överdådigt, bara för sina egna behov)</i> <pb/><t>är levande död.</t>


text:
<pb/>Lär dem <i>[syftar troligen på änkorna]</i> detta så att ingen kan anklaga dem <i>(det inte finns något att anmärka på)</i>.


text:
<pb/><i>[Nu följer en varning till familjerna i församlingen:]</i> <pb/>Om någon inte tar hand om <i>(försörjer, tänker på, ordagrant ”tänker på förhand om”)</i> sina närmaste, <pb/><t>och särskilt sin egen familj,</t> <pb/>så har han förnekat tron <pb/><t>och är värre än den som inte tror.</t> <pb/><i>[Paulus hade tidigare skrivet till efesierna och särskilt uppmanat barnen att hedra sina föräldrar, se Ef 6:2. Jesus själv såg till att hans mor blev försörjd när han dog, se Joh 19:26-27.]</i>


text:
<pb/>För att räknas som församlingsänka <i>(registrerad änka) [för att tas upp på förteckningen över änkor som ska få understöd]</i> måste hon <pb/><t>vara minst sextio år</t> <t>och varit en mans kvinna.</t> <pb/><i>[Termen ”en mans kvinna” motsvarande uttrycket ”en kvinnas man”, se 1 Tim 3:2. Troligen syftar ordet på trohet till sin make och inte att kvinnan bara varit gift en gång, eftersom Paulus uppmuntrar omgifte vid dödsfall, se vers 14. Sextio år var den ålder då man räknades som gammal i antiken.]</i>


text:
<pb/>Hon ska vara känd för goda gärningar: <pb/><t>uppfostrat barn <i>[sina egna, eller tagit hand om föräldralösa barn]</i>,</t> <t>visat gästfrihet,</t> <t>tvättat de heligas fötter <i>[varit villig att betjäna andra]</i>,</t> <t>hjälpt nödlidande</t> <t>och använt varje tillfälle att göra gott.</t> <pb/><i>[Det är inte helt klart om dessa församlingsänkor också fick understöd. Kanske hade de också en tjänade funktion i församlingen, i vers 5 nämns förbönstjänsten. Det finns gravinskriptioner från Rom, dock några hundra år senare, där det står att en församlingsänka vid namn Regina inte var en börda för församlingen. Ett annat argument för att änkorna inte bara blev omhändertagna utan också hade en funktion är de olika kvalifikationer som änkan förväntas ha. Olika kvalifikationer nämns nämligen också för äldste och diakoner, den tydligaste parallellen är ”en mans kvinna”. I en syrisk text från början av 200-talet, Didascalia Apostolorum, regleras olika funktioner i församlingen. Där förbjuds kvinnor att undervisa, och då särskilt änkor. Detta tyder på att änkor faktiskt undervisade och att texten vill motverka att detta sker.]</i>


text:
<pb/>Yngre änkor <i>[yngre än sextio år, men troligen mycket yngre än så, se vers 14]</i> ska du däremot avvisa <i>[att bli församlingsänkor, se vers 9]</i>. <pb/>Det är lätt att de dras in i en promiskuös livsstil <i>(börjar drivas av begär)</i> och förs bort från Kristus och vill gifta sig.


text:
På så sätt drar de en dom över sig eftersom de förnekat sin första tro <i>(trohet)</i>. <pb/><i>[Ordet tro kan antingen syfta på tron på Jesus eller översättas trohet och då syfta på ett trohetslöfte som dessa församlingsänkor gav att inte gifta sig. Dock är det inte omgiftet i sig som är problemet, Paulus uppmanar det i vers 14. Det kan mer ha att göra med livsstilen och att de gifter sig med icke-troende. Som nästa vers visar är att de vill gifta sig inte var huvudproblemet, istället var det hela deras livsstil som var problematisk.]</i>


text:
<pb/>Samtidigt lär de sig <i>[dessa yngre änkor]</i> att vara lata när de går omkring i husen. De blir inte bara lata, utan dessutom skvallriga och nyfikna och pratar om sådant som inte passar sig. <pb/><i>[Pastorala hembesök kan ha ingått i en församlingsänkas roll. Denna frihet att röra och besöka och betjäna andra kunde missbrukas. I 1 Tim 4:7 varnade Paulus just för fabler, sägner och heretisk undervisning från kvinnor. Även i nästa brev kommer denna varning, se 2 Tim 3:7. Kanske var denna grupp extra utsatt att bli influerad av tidiga gnostiska läror.</i> <pb/><i>Följande exempel från den romerska satirdiktaren Juvenalis ger en inblick i vilken typ av skvaller som förekom bland kvinnor vid den här tiden: ”Hon vet allt som händer i världen ... Hon vet vem som är kär i vem, och vilken casanova kvinnorna strider om, hon kan berätta vem som gjorde vilken änka med barn, i vilken månad, hur varje kvinna beter sig med sin älskare och vad hon säger till dem ...”]</i>


text:
<pb/>Jag vill därför <i>[som en generell regel]</i> att yngre änkor gifter sig, föder barn, sköter hemmet och inte ger motståndaren <i>[djävulen eller motståndare till församlingen, se 1 Kor 16:9]</i> något tillfälle att tala illa om dem.


text:
Några har redan vänt sig bort och börjat följa Satan. <pb/><i>[Om dessa yngre änkor fick fortsatte i sin livsstil, med understöd av församlingen, skadade det hela kyrkans rykte i samhället. Det var nödvändigt för Timoteus att adressera dessa unga änkors beteende i all renhet, se vers 2. Uppmaning att gifta sig står inte i motsats till det som Paulus skriver i Första Korintierbrevet 7 där han rekommenderar att änkor bör förbli ensamma. Det avgörande i sammanhanget är om den som lever ensam har gåvan att göra detta, se 1 Kor 7:7.]</i>


text:
<pb/><i>[Uppmaningen i vers 8 gäller även välbärgade kvinnor som hade eget hushåll:]</i> <pb/>Om en troende kvinna har änkor hos sig ska hon ta hand om dem och inte belasta församlingen, så att den kan ta hand om dem som verkligen är änkor. <pb/><i>[Ett exempel på en kvinna som tog hand om änkor var Dorkas i Joppe, se Apg 9:36, 39. Ett annat exempel på en välbärgad kvinna är Lydia som kom från staden Thyatira bara tio mil från Efesos, se Apg 16:14.]</i>


text:
<pb/>De äldste som sköter sin ledaruppgift väl ska ni anse värda dubbel heder <i>[tillräckligt finansiellt stöd, kanske dubbelt så mycket stöd som en änka fick, se vers 3]</i>, särskilt dem som arbetar med predikan och undervisning.


text:
Skriften säger: <pb/>Du ska inte binda för munnen på oxen som tröskar <i>[5 Mos 25:4]</i> <pb/>och <pb/>arbetaren är värd sin lön. <i>[5 Mos 24:15; Matt 10:10]</i>


text:
<pb/><i>[Paulus hade redan nämnt att församlingen behövde vara på sin vakt mot sådana som talar illa om dess ledare, se 1 Tim 3:2, 7. Här är riktlinjerna för hur man skiljer mellan falska och äkta anklagelser. Det är samma princip som finns genom hela Bibeln med flera vittnen, se 5 Mos 19:15; Matt 18:16]</i> <pb/>Ta inte upp en anklagelse mot någon av de äldste om det inte finns två eller tre vittnen.


text:
Dem <i>[de församlingsledare]</i> som syndar <i>(en pågående handling, fortsätter medvetet att agera fel)</i> inför alla ska du tillrättavisa inför alla så att även de andra tar varning.


text:
<pb/>Jag uppmanar dig allvarligt inför Gud och Kristus Jesus och de utvalda budbärarna <i>(änglarna)</i>: <pb/><t>ta vara på <i>(skydda)</i> detta <i>[dessa regler]</i> utan förutfattade meningar och utan att handla partiskt.</t>


text:
<pb/>Var inte för snabb med att lägga händerna på någon. <i>[Ersätta en äldste som avsatts, eller insätta någon ny som äldste.]</i> Gör dig inte delaktig i andras synder. <pb/><i>[Ett sätt att skydda sig från en situation där en ledare måste tillrättavisas är att inte för snabbt sätta in någon i en ledande ställning. Den som är med och tillsätter en församlingsledare för hastigt innan personen visat sig vara trofast, är delaktig i de negativa konsekvenser som så lätt kan uppkomma. I Antiokia i Syrien bad och fastade man innan man avskilde Barnabas och Paulus till att resa på den första missionsresan, se Apg 13:3.]</i> <pb/>Håll dig själv ren.


text:
<pb/><i>[Paulus verkar bli påmind om att detta uttalande om renhet kan övertolkas, så han ger ett personligt råd till Timoteus.]</i> <pb/>Drick inte längre bara vatten, <pb/><t>utan använd lite vin för din mage och dina återkommande sjukdomar.</t> <pb/><i>[Ett av problemen med de falska lärarna i Efesos var att de lärde ut asketism. De förbjöd giftermål och avhöll sig från viss mat och dryck, se 1 Tim 4:3. Kanske hade Timoteus blivit influerad av dem och behövde Paulus råd på detta område. I kvalifikationerna för både församlingsledare och församlingstjänare finns ett krav på måttlighet vad det gäller alkohol, se 1 Tim 3:3, 8. Det verkar som om Timoteus inte drack vin alls utan bara vatten, så Paulus tvingas uppmana Timoteus att faktiskt dricka lite vin för hälsans skull. Det är möjligt att läkaren Lukas fanns vid Paulus sida när han skrev detta, se 2 Tim 4:11.]</i>


text:
<pb/><i>[Tillbaka till diskussionen om varför man inte ska vara för snabb att utse nya äldste:]</i> <pb/>Vissa människors synder <pb/><t>är uppenbara och får sin dom i förväg,</t> <t>andras synder kommer fram först senare.</t>


text:
<pb/>På samma sätt är de goda gärningarna uppenbara, <pb/><t>och de som inte är det kan ändå inte förbli gömda <i>[för alltid, de blir synliga]</i>.</t>


text:
<pb/><i>[Paulus har gett instruktioner till olika grupper i församlingen, se kapitel 5. Den sista gruppen är slavar. Det romerska samhället var beroende av slavar. Under den första tiden var omkring nittio procent av befolkningen slavar. Även om slaveriet hade minskat var omkring hälften av den romerska befolkningen slavar när Paulus skriver detta brev. De slavar som arbetade i gruvor och på fälten hade ofta det väldigt svårt, medan de som tjänade i hemmen kunde ha det mer drägligt. Vissa av dessa slavar var väl utbildade och tjänade som skrivare och läkare. Paulus hade tidigare skrivit att i Kristus är det inte längre slav eller fri, se Kol 3:11. Vad innebar det uttalandet i en församling som växte och bestod av både slavar och slavägare?]</i> <pb/>Alla som bär slaveriets ok ska anse sina herrar värda all respekt, <pb/><t>så att Guds namn och läran inte smädas.</t>


text:
<pb/>De som har troende herrar ska inte se ner på dem för att de är bröder <i>[i Kristus]</i>, utan tvärtom tjäna dem så mycket villigare eftersom de som tar emot deras goda tjänst är troende och älskade. <pb/>Så ska du undervisa och förmana.


text:
<pb/>Om någon sprider andra läror <pb/><t>och inte håller sig till vår Herre Jesu Kristi sunda <i>(hälsosamma)</i> ord</t> <t>och den lära som hör till gudsfruktan,</t> <t><i>[evangeliet, till skillnad från myter, se 1 Tim 4:7-10]</i></t>


text:
<pb/>så är han högmodig och okunnig. <pb/>Han har en sjuklig lust <i>(ohälsosam stark iver)</i> <pb/><t>att diskutera <i>(debattera)</i> och strida om ord.</t> <pb/>Sådant leder till <pb/><t>avund <i>(missunnsamhet)</i>,</t> <t>bråk <i>(grupperingar, splittring)</i>,</t> <t>förtal <i>(fiendskap)</i>,</t> <t>ondskefulla misstankar <i>(en inställning där man alltid tänker det värsta om människor)</i></t>


text:
<pb/>och ständiga strider <i>(konflikter)</i> mellan människor med fördärvat sinne <pb/><t>som har tappat bort <i>(blivit bedragna)</i> sanningen</t> <t>när de menar att gudsfruktan ska ge vinst.</t> <pb/><i>[Det är slående hur dessa egenskaper står i skarp kontrast till kvalifikationerna för en ledare i församlingen, se 1 Tim 3:2-12. Paulus utvecklar nu faran med materialismen. Ämnet tas upp i följande stycken, se vers 6-10, men även i vers 17-19. Brevet har en kiastisk struktur vilket gör att ämnet återkommer och hör ihop.]</i>


text:
<pb/>Vi har inte tagit med oss något in <pb/><t>i denna världen,</t> <pb/>därför kan vi inte heller ta med oss någonting härifrån.


text:
<pb/>Men de som vill <i>(strävar, planerar för och har som enda ambition att)</i> bli rika, <pb/><t>faller i frestelser och snaror och många ovisa och skadliga begär</t> <t>som drar människorna ner i fördärv och undergång.</t>


text:
<pb/>För vänskapen <i>(kärleken)</i> till pengar <i>(ordagrant ”vänskap med silvermynt”)</i> <pb/><t>är en rot till all <i>(alla sorters)</i> ondska <i>[plural, som nyss nämnts i vers 4-5, 9]</i>.</t> <pb/><i>[Ofta citeras detta ordspråk felaktigt att ”pengar är roten till allt ont”, vilket inte är sant. Ett exempel är syndafallet, innan det ens fanns pengar, se 1 Mos 3. Paulus konstaterar istället att det är vänskapen och kärleken till pengarna, som är roten till den ondska som nämns i föregående verser. Det är girigheten och habegäret som orsakar avund, förtal, splittringar, tvister, frestelser, skadliga begär.]</i> <pb/>Somliga har i sina försök <i>(längtan efter något då man inte väjer för något)</i> <pb/><t>vandrat från tron och genomborrat sig själva med många smärtor <i>(samvetskval)</i>.</t>


text:
<pb/><i>[En människa som vill följa Gud behöver fly från vissa saker, följa efter andra och kämpa trons goda kamp för att behålla dem. Man skulle kunna översätta dessa tre verb med ord som alla börjar på bokstaven f - fly, följ och fighta. Paulus uppmanar nu Timoteus:]</i> <pb/>Men du gudsman <i>(du som tillhör Gud, som är avskild för hans tjänst)</i>: <pb/>Fly <i>(ständigt)</i> <pb/><t>allt detta. <i>[Ordstrider och kärleken till pengar, se vers 3-10.]</i></t> <pb/>Följ <i>(sträva ständigt efter)</i>: <pb/><t>rättfärdighet <i>(att leva rätt, i fullkomlig harmoni med Guds vilja)</i>,</t> <t>gudsfruktan,</t> <t>tro,</t> <t>kärlek <i>(som är osjälvisk och utgivande)</i>,</t> <t>uthållighet <i>(balans, tålamod, att stå fast även under prövningar)</i>,</t> <t>mildhet <i>(styrka under kontroll, rätt balans av känslor och vrede, fri från hämndlystnad och bitterhet)</i>.</t>


text:
<pb/>Kämpa <i>(fighta, var ständigt delaktig i)</i> <pb/><t>trons goda kamp <i>[som en tävling på en olympisk arena]</i>.</t> <pb/>Håll fast det eviga livet som du blivit kallad till, <pb/><t>och som du bekände dig till genom att avge den goda bekännelsen inför många vittnen.</t> <t><i>[Syftar på Timoteus dop eller ordination till tjänst.]</i></t>


text:
<pb/>Jag <i>[Paulus]</i> befaller dig <i>[Timoteus]</i> <pb/>Inför Gud <i>(i hans närvaro)</i>, som ständigt ger liv åt allt levande, <pb/><t>och inför Jesus Kristus,</t> <pb/>som vittnade med den goda bekännelsen inför Pontius Pilatus. <pb/><t><i>[Jesu uppdrag var att vittna om sanningen, se Joh 18:33-37]</i></t>


text:
<pb/><i>[Detta är vad jag befaller dig:]</i> <pb/>Håll detta bud <i>(ditt uppdrag)</i> <pb/><t>obefläckat <i>(rent)</i></t> <t>och oklanderligt <i>(så att det inte finns något att anmärka på)</i></t> <t><i>[var sann, lev det på ett sådant sätt att ingen kan kritisera det]</i></t> <pb/>Gör detta tills vår Herre Jesus Kristus uppenbaras <i>[då han kommer tillbaka för att regera här på jorden]</i>.


text:
<pb/>Hans uppenbarelse kommer att bli synlig vid hans rätta tider. <pb/><t><i>[Pluralformen av tider antyder att Guds rike uppenbaras successivt i flera steg, se Apg 1:7.]</i></t> <pb/>Han som är den salige <i>(glada, välsignade)</i>, ende Härskaren, <pb/><t>kungarnas Kung och herrarnas Herre.</t>


text:
<pb/>Han som ensam är odödlig och bor i ett oåtkomligt ljus, <pb/><t>han som ingen människa har sett eller kan se -</t> <pb/>honom tillhör ära och evig makt. Amen <i>(låt det ske)</i>.


text:
<pb/>Uppmana dem som är rika i den här världen att inte vara högmodiga eller sätta sitt hopp till något så osäkert som rikedom, utan till Gud som rikligt ger oss allt att njuta av.


text:
Då samlar de åt sig en skatt som är en god grund för den kommande tidsåldern, så att de vinner det verkliga livet.


text:
<pb/>Käre Timoteus, bevara det som har anförtrotts dig <i>(finansiell term för något som har satts in på ett konto)</i>. <pb/>Vänd dig bort från <pb/><t>det oandliga, tomma pratet och invändningarna från det som kallas</t> <t>kunskap <i>[grekiska ”gnosis”]</i> utan att vara det.</t>


text:
<pb/>Några har bekänt sig till detta, <pb/>och har kommit bort från tron. <pb/>Nåden vare med er. <pb/><i>[Paulus avslutar brevet med att rikta sig till ”er” plural, vilket indikerar att brevet var riktat till Timoteus, men lästes upp för alla de troende i husförsamlingarna i Efesos.]</i>


text:
<pb/><i>[Från:]</i> Paulus, Kristi Jesu apostel <i>(sändebud, ambassadör)</i> <pb/><t>på uppdrag av Gud, vår Frälsare, och Kristus Jesus, vårt hopp.</t>


text:
<pb/><i>[Till:]</i> Timoteus, <pb/><t>mitt äkta <i>(sanna)</i> barn.</t> <pb/><i>[Grekiska ordet för barn är inte ”huios”, som används om en vuxen son, utan ”teknon”. Ordet betyder ordagrant ”att född av någon” och betonar relationen mellan föräldern och barnet, en älskad liten familjemedlem. Timoteus kom från Derbe, i nuvarande centrala Turkiet, där Paulus träffade honom under sin första missionsresa. Timoteus mor var judinna och hans far var grek, se Apg 16:1. Han följde med på flera av Paulus resor och blev hans närmaste medarbetare. Paulus var hans andliga far.]</i> <pb/>Nåd <i>(kraft, gudomlig favör)</i>, <pb/><t>barmhärtighet <i>(medlidande uttryckt i handling)</i></t> <t>och frid</t> <t>från Gud Fadern och Kristus Jesus, vår Herre.</t> <pb/><i>[Uttrycket nåd och frid är vanligt hos Paulus, dock finns tillägget med ”barmhärtighet” bara här i pastoralbreven. Jesus talade i Bergspredikan om att den som ger barmhärtighet kommer att möta barmhärtighet, se Matt 5:7.]</i>


text:
<pb/><i>[Vers 3-5 är symmetriskt strukturerad i en form som kallas kiasm. Detta innebär att temat i första raden hör ihop med temat i den sista, temat i andra raden med näst sista osv. I en kiasm återkommer ofta ord och fraser. Paulus skriver om sina förfäder i vers 3, vilket hör ihop med Timoteus mor och mormor i vers 5, ordet ”kommer ihåg” i vers 3 hör ihop med ”påmind” i vers 5, osv. Centralt i vers 4 finns höjdpunkten och själva huvudpoängen - längtan att få se Timoteus! För att visualisera kiasmen är texten inskjuten i olika steg.]</i> <pb/>Jag <i>[Paulus]</i> känner sådan tacksamhet till Gud, <pb/>som jag liksom mina förfäder tjänar <i>(tillber, gör helig tjänst inför)</i> med rent samvete, <pb/>när jag kommer ihåg <i>(ständigt tänker på)</i> dig <i>[Timoteus]</i> i mina böner, <pb/><t>både natt och dag.</t>


text:
<pb/>När jag minns dina tårar <pb/><t>längtar jag efter att se dig igen,</t> <pb/>så att jag kan fyllas av glädje.


text:
<pb/>Jag har blivit påmind om din uppriktiga <i>(äkta, oförfalskade)</i> tro, <pb/>som först fanns i din mormor Lois, din mor Eunice, <pb/>och som jag är helt övertygad om finns även i dig. <pb/><i>[Timoteus mor var en judinna som blivit kristen, hans far var däremot grek och uppenbarligen inte troende, se Apg 16:1.]</i>


text:
<pb/>Det är därför jag påminner dig att åter igen tända <i>(väcka, blåsa liv och hålla brinnande)</i> den nådegåva från Gud, <pb/><t>den <i>[inre glöd och eld]</i> som finns inom dig och som du fick genom min handpåläggning.</t>


text:
<pb/>För Gud gav oss inte en rädslans <i>(skygghetens, blyghetens, försagdhetens, lättskrämdhetens, ängslans, feghetens)</i> ande, <pb/><t>utan <i>[Han har gett oss en ande av]</i></t> <t>kraft <i>(styrka, möjlighet)</i></t> <t>och kärlek <i>(Guds osjälviska utgivande agape kärlek)</i></t> <t>och ett lugnt välbalanserat sinne <i>(självkontroll, disciplin)</i>.</t>


text:
<pb/>Därför ska ni inte nu börja skämmas för vittnesbördet om vår Herre, <pb/><t>och inte heller för mig som är fånge för hans skull.</t> <pb/>Dela istället genom Guds kraft mitt lidande <pb/><t>för evangeliet <i>(låt oss hålla ut tillsammans genom svårigheter)</i>.</t>


text:
<pb/>Han är den som frälst <i>(befriat, räddat, helat, bevarat, upprättat)</i> oss <pb/><t>med en helig kallelse <i>[som leder till helighet, ett liv avskilt till tjänst för Honom]</i>.</t> <pb/>Inte på grund av våra gärningar, <pb/><t>utan efter hans beslut och nåd,</t> <t>som gavs till oss i Kristus Jesus redan före tidens början,</t>


text:
<pb/>men som nu har blivit synlig när vår Frälsare Kristus Jesus har trätt fram. <pb/>Han har brutit dödens makt och fört fram liv och oförgänglighet <i>(immunitet från evig död)</i> <pb/><t>i ljuset genom evangeliet.</t>


text:
<pb/>Det är därför jag får lida allt detta. <pb/>Jag skäms inte, <pb/><t>för jag vet vem jag tror på,</t> <pb/>och jag är övertygad om att han har makt att bevara det som blivit anförtrott till mig, <pb/><t>och som jag har överlåtit <i>[till Honom]</i> fram till denna dag.</t>


text:
<pb/>Som mönster för en sund förkunnelse ska du ha de ord som du har hört av mig, <pb/><t>i tro och kärlek i Kristus Jesus.</t>


text:
<pb/>Som du vet <pb/>har alla i <i>[provinsen]</i> Asien <i>[nuvarande västra Turkiet, staden Efesos, där Timoteus befann sig, var huvudorten]</i> <pb/><t>vänt sig bort ifrån mig,</t> <t>bland dem Fygelus och Hermogenes.</t> <pb/><i>[Timoteus kände till Fygelus och Hermogenes, kanske var de kristna ledare i Efesos. Det är troligt att de avvikit både i fråga om band till Paulus och i den sanna läran. Paulus nämner även Hymeneus och Filetus lite senare, se 2 Tim 2:17-18.]</i>


text:
<pb/><i>[Till skillnad från dessa två exempel vänder sig Paulus till ett positivt exempel.]</i> <pb/>Må Herren visa barmhärtighet <pb/><t>mot Onesiforus familj.</t> <pb/>Han gav mig ofta nytt mod <i>(ordagrant ”var som frisk luft”)</i> <pb/><t>och skämdes inte för mina bojor.</t>


text:
<pb/>Tvärtom, när han kom till Rom <pb/><t>sökte han ivrigt efter mig och fann mig också.</t> <pb/><i>[Denna centrala vers i detta stycke, motsvarar centrumet ovan i vers 4, och förstärker Paulus önskan att få se Timoteus en sista gång.]</i>


text:
<pb/>Må Herren låta honom finna barmhärtighet <pb/><t>hos Herren på den dagen <i>[då Jesus kommer att döma alla människor, se 2 Tim 4:1]</i>.</t> <pb/>Hur mycket han hjälpte mig i Efesos, <pb/>det vet du mycket väl. <pb/><i>[Troligen var Onesiforus död. Hans familj nämns igen i de avslutande hälsningarna, se 2 Tim 4:19]</i>


text:
<pb/><i>[Varje generation ansvarar för att föra den kristna tron vidare till nästa generation. Paulus var Timoteus andlige far, och nu uppmanar han Timoteus att träna yngre ledare.]</i> <pb/>När det gäller dig <i>[Timoteus]</i>, mitt barn <i>[följ Onesiforus exempel, se 2 Tim 1:16-17]</i>, hämta nu kraft <i>(få ständigt, gång på gång styrka)</i> i den nåd <i>(Guds oförtjänta favör, kraft)</i> som finns hos Kristus Jesus.


text:
Det du har hört av mig inför många vittnen ska du anförtro <i>(ge vidare)</i> åt pålitliga <i>(trogna)</i> personer som i sin tur ska kunna undervisa andra. <pb/><i>[Paulus kommer senare i brevet att be Timoteus lämna Efesos och komma till honom i Rom, se 2 Tim 4:9, 21. Det är viktigt att det finns pålitliga personer som kan föra trons grunder vidare. Ordet anförtro har betydelsen av att ställa fram något intill en person, det används i betydelsen att duka upp mat i Mark 6:41. Ordet användes även för en monetär insättning på ett konto.]</i>


text:
<pb/><i>[Den som vill följa Jesus kommer att möta på motstånd. Paulus illustrerar detta genom att lyfta fram särdragen i tre yrkesgrupper. En soldat i strid tappar inte koncentrationen, en atlet måste hålla sig till reglerna för att vinna och en jordbrukare måste arbeta hårt och vara tålmodig för att få en skörd. Detta var välkända bilder för Timoteus och församlingen i Efesos. Romerska soldater fanns i varje stad, de olympiska spelen i södra Grekland var välkända och många arbetade inom jordbruket. Samma tre grupper används i brevet till Korint som var skrivet just från Efesos, se 1 Kor 9:7, 24.]</i> <pb/>Dela lidandet tillsammans med andra som en god Kristi Jesu soldat. <i>[Några av Paulus strapatser räknas upp i 2 Kor 11:23-29.]</i>


text:
Ingen soldat som är i tjänst tillåter sig att bli involverad <i>(engagerar, snärjer in sig)</i> i civila angelägenheter <i>[blir helt upptagen bara med arbete, familj eller fritid]</i>, för han vill tjäna den <i>[befälhavare]</i> som värvade honom till att bli soldat.


text:
<pb/>Om någon tävlar <i>[som en atlet]</i> så vinner han inte segerpriset <i>(blir inte krönt)</i> om han inte följer de föreskriva reglerna. <i>[Inte följer eller hanterar Guds ord rätt, se vers 15.]</i>


text:
<pb/>Det är den hårt arbetande jordbrukaren <i>[som plöjer och sår]</i> som bör vara den förste som får sin del av skörden.


text:
<pb/>Fundera på <i>(tänk över detta gång på gång, förstå)</i> det jag säger, för Herren ska ge dig full förståelse i allt.


text:
<pb/><i>[Detta stycke är också en kiasm som ramas in av att Paulus först blickar tillbaka på Jesus Kristus, för att här sist se fram emot Kristus Jesus. Centralt finns temat att evangeliet inte går att binda.]</i> <pb/>Kom ihåg <i>(tänk ständigt på)</i> Jesus Kristus <i>[hans mänskliga sida]</i>, <pb/><t>som uppstånden från de döda <i>(uppstånden och nu levande)</i>,</t> <t>av Davids släktled <i>(säd)</i>. <i>[2 Sam 7:12-16]</i></t> <pb/><i>[I detta brev nämns ”Kristus” tretton gånger. Tolv av dessa i uttrycket ”Kristus Jesus” vilket betonar Jesu gudomlighet som Guds smorde. Här i denna vers är ordföljden omvänd. Uttrycket ”Jesus Kristus” betonar Jesu mänskliga sida. Under prövningar, lidande och hårt arbete hjälper det att tänka på att Jesus har varit människa, se Heb 4:15. Att Jesus var från Davids släktled visar också att han var en människa, men också att han uppfyllde de messianska förväntningarna.</i> <pb/><i>Verbformen perfekt particip som används för ”uppstånden” betonar att en händelse som har skett i det förflutna men vars effekter fortfarande verkar i nuet. Jesus har uppstått och lever fortfarande, vilket påverkar oss idag!]</i> <pb/>Detta är mitt evangelium,


text:
<pb/>som jag får utstå lidande för, <pb/><t>till och med att bli fängslad <i>(bära kedjor och bojor)</i> som en kriminell,</t> <t>men Guds ord är inte bundet <i>(har inte kedjor och bojor)</i>.</t>


text:
<pb/>Därför uthärdar jag <i>(står jag fast, vacklar jag inte)</i> för de utvaldas skull, <pb/>för att de också ska få befrielse <i>(frälsning)</i> <pb/>i Kristus Jesus <pb/><t>tillsammans med evig härlighet <i>(ära, glans)</i>.</t>


text:
<pb/>Detta är ett ord att lita på: <pb/>Om vi har dött med honom <i>(vilket vi gjort)</i>, <pb/><t>ska vi också leva med honom.</t>


text:
<pb/>Om vi står fast <i>(blir kvar i tron, vilket vi gör)</i>, <pb/><t>ska vi få regera som kungar med honom.</t> <pb/>Om vi förnekar <i>(aktivt tar avstånd från honom, har som livsstil att förneka honom)</i>, <pb/><t>så ska han förneka oss. <i>[Luk 12:8-9]</i></t>


text:
<pb/>Om vi är otrogna <i>(inte tror)</i>, <pb/><t>så är han trogen <i>[sitt ord, se Mark 16:16]</i>,</t> <pb/>för han kan inte förneka sig själv. <pb/><i>[Detta är antagligen en tidig kristen hymn eller dikt. Den första delen är en uppmuntran till de troende, medan den andra delen är en varning för de som aktivt tagit avstånd från Jesus.</i> <pb/><i>Uttrycket ”detta är ett ord att lita på” används totalt fem gånger i pastoralbreven. De övriga fyra är: 1 Tim 1:15; 1 Tim 3:1; 1 Tim 4:9; Tit 3:8. Det är fundamentala sanningar i den kristna tron.]</i>


text:
<pb/>Fortsätt <i>(gång på gång)</i> att påminna dem <i>[församlingen]</i> om detta <i>[att stå fasta, undervisa i evangeliets kärna, se vers 2, 8, 12-13]</i>. <pb/>Varna dem inför Gud att undvika ordstrider, för sådant är <pb/><t>meningslöst <i>(helt utan vinst)</i></t> <t>och förödande <i>(grekiska ”katastrophe”, omkullkastande, ödeläggande)</i></t> <pb/>för dem som hör på.


text:
Gör allt du kan <i>(ställ dig till tjänst)</i> för att bestå provet inför Gud, likt en arbetare som inte har någon anledning att skämmas, och som hanterar sanningens ord på rätt sätt <i>(anlägger en rak och rätt väg)</i>. <pb/><i>[Ordet ”rätt hantera”, grekiska ”orthotomein”, används bara här i NT. Det används dock två gånger i den grekiska översättningen av GT och översätts ”gör vägen rak”, se Ords 3:6; 11:5. Grundbetydelsen har att göra med att bygga en rak väg. Ordet betyder även att ”skära rakt” och används när man plöjde rakt eller skar till ett stenblock. Irrlärare försökte leda bort på andra vägar, men Timoteus uppmanas att anlägga en rätt väg. Det finns också en anspelning på att vandra på den rätta vägen, att själv göra det rätta och följa sanningen i sitt eget liv.</i> <pb/><i>När en romersk väg anlades spände man upp ett snöre mellan två punkter för att få en rät linje. I sammanhanget talas om uppståndelsen av de döda, se vers 18. De två punkter som en sund kristen undervisning kan fästas upp på är Jesu första och andra tillkommelse. Ensidigt fokus på att han har kommit kan leda till världslighet och ensidigt fokus på hans andra tillkommelse kan leda till överandlighet.]</i>


text:
<pb/>Men oandligt, tomt prat ska du ständigt akta dig för. De som ägnar sig åt sådant kommer att gå allt längre i ogudaktighet <i>[bort från Gud, från den rätta vägen]</i>,


text:
och deras ord kommer att sprida sig som gangrän <i>(kallbrand)</i>. <pb/><i>[Gangrän är en sjukdom där kroppens vävnad dör på grund av dålig blodförsörjning. Kan uppstå av illa skötta sårskador eller som en infektion med köttätande bakterier. Den sprider sig och amputation är enda botemedlet.]</i> <pb/>Till dem hör Hymeneus <i>[ett ovanligare namn, sannolikt samma man som struntat i Paulus tidigare varning, se 1 Tim 1:20, och troligen fått lämna gemenskapen]</i> och Filetus,


text:
som har kommit bort från sanningen. De vänder upp och ner på tron för vissa när de säger att uppståndelsen redan har ägt rum. <pb/><i>[Bibeln är tydlig med att det kommer en framtida fysisk uppståndelse, se 1 Kor 15. Det är troligt att dessa falska lärare i Efesos hade anammat tidiga gnostiska läror och talade om en slags andlig uppståndelse där de i anden redan befann sig i himlen.]</i>


text:
<pb/>Men Guds fasta grund <i>[församlingen som är sanningens pelare och grund, se 1 Tim 3:15]</i> består och har detta sigill: <pb/>”Herren känner de sina.” <pb/><i>[Citat från 4 Mos 16:5, som handlar om Koran, Datan och Abirams uppror mot Mose och församlingen. På samma sätt som Gud då skilde mellan de som var falska lärare och de som var lojala, uppmuntras Timoteus förtrösta på Gud att han skiljer mellan äkta och falska lärare.]</i> <pb/>”Var och en som åkallar <i>(bekänner sig till)</i> Herrens namn <pb/><t>ska hålla sig borta från orättfärdighet.”</t> <pb/><i>[Inte ordagrant citat, men samma tankegångar som finns i Ps 34:14 och Ords 3:7.]</i>


text:
<pb/>Men i ett stort hus <i>[i en stor församling]</i> finns det <pb/>inte bara kärl av guld och silver <pb/><t>utan också av trä och lera,</t> <pb/>några till hedrande ändamål, <pb/><t>andra till mindre hedrande.</t>


text:
<pb/>Den som nu renar sig från detta <pb/><t><i>[de falska lärorna, vänder sig bort från orättfärdighet, vers 19]</i></t> <pb/>blir ett kärl till hedrande ändamål, <pb/><t>helgat,</t> <t>användbart för sin herre</t> <t>och redo för varje god gärning.</t> <pb/><i>[Ordet ”detta”, som ibland översätts ”dessa”, är i formen neutrum, och syftar inte på människor. Strax kommer Paulus uppmana Timoteus att vara vänlig mot alla och i ödmjukhet tillrättavisa motståndarna, se vers 24-26.]</i>


text:
<pb/>Fly ungdomens <i>(omogna)</i> onda begär. <pb/><i>[Det syftar troligen på ungdomlig omogenhet, otålighet, stridigheter och egna ambitioner, se vers 23-24. Det inkluderar även sexuella frestelser, även om inte det är huvudtemat här. Orden fly och följ är samma som i 1 Tim 6:11. I antiken fanns inte begreppet tonåren och ung betydde samma sak som idag. Antingen var man ung eller gammal och gränsen gick vid fyrtio års ålder.]</i> <pb/>Följ <i>(sträva)</i> istället efter: <pb/><t>rättfärdighet <i>(att leva rätt, i fullkomlig harmoni med Guds vilja)</i>,</t> <t>tro,</t> <t>kärlek <i>(som är osjälvisk och utgivande)</i></t> <t>och frid</t> <pb/>tillsammans med dem som åkallar Herren av rent hjärta.


text:
<pb/>Däremot ska du avvisa <i>(undvika, vägra att gå in i)</i> dumma och meningslösa <i>(odisciplinerade, barnsliga)</i> dispyter, du vet att de bara föder strider <i>(tvister, konflikter)</i>.


text:
<pb/>En Herrens tjänare <i>(livegen slav)</i> ska <pb/><t>inte strida <i>(skapa konflikter, bråk)</i></t> <pb/>utan vara <pb/><t>vänlig mot alla,</t> <t>skicklig att undervisa,</t> <t>beredd att kunna bli illa behandlad utan att bli bitter <i>(inte vara lättstött)</i>,</t>


text:
<pb/>i mildhet <i>(vänlighet, känslomässigt stabilitet utan att brusa upp)</i> kunna tillrättavisa <i>(disciplinera)</i> dem som opponerar sig <i>[mot den sanna läran]</i>. <pb/>Kanske låter Gud dem omvända sig, så att de kommer till full insikt om sanningen


text:
och nyktrar till ur djävulens snara, där de hålls fångna så att de gör hans vilja. <pb/><i>[Falska läror och alla negativa konsekvenser som följer med dem har sitt ursprung hos Satan, men genom Guds nåd kan kristuslika tjänare vara med och föra tillbaka dessa personer.</i> <pb/><i>Uttrycket ”kanske låter Gud dem omvända sig” betonar att sann omvändelse måste vare ett Guds verk i en människas hjärta. Jesus sade att ingen kan komma till mig, om inte Fadern drar honom till sig, se Joh 6:44. Gud vill frälsning, se Hes 33:11; 2 Pet 3:9.]</i>


text:
<pb/>Du ska veta <i>(måste förstå)</i> att i de sista dagarna blir det svåra tider. <pb/><i>[Uttrycket ”de sista dagarna” används i NT för hela perioden från Jesu död och uppståndelse fram till hans återkomst, se Petrus tal i Apg 2:16-39 och Heb 1:2.]</i>


text:
<pb/>Människorna kommer att vara: <pb/>egenkära <i>(själviska, älska sig själva, allt centrerar kring egna jaget)</i>, <pb/>penningkära <i>(älska pengar, leva för materialism, ordagrant ”vän med silvermynt”)</i>, <pb/>skrytsamma <i>(arroganta)</i>, <pb/>stolta, <pb/>hånfulla, <pb/><i>[Nu följer en allitteration. De följande fem orden börjar alla med den grekiska bokstaven alfa, som reverserar ordets betydelse. Den svenska motsvarigheten är ”o”. Denna grupp verkar alla ha att göra med familjerelationer.]</i> <pb/>olydiga <i>(upproriska)</i> <pb/><t>mot sina föräldrar,</t> <pb/>otacksamma, <pb/>gudlösa,


text:
<pb/>hjärtlösa <i>(känslokalla, kärlekslösa mot sina närmaste, utan familjeband)</i>, <pb/>oförsonliga <i>(går inte in i förbund, förbundsbrytare, vägrar att överkomma meningsskiljaktigheter)</i>, <pb/>djävulska <i>(skvallrare, förtalare, ordagrant ”diabolos”, djävulens namn, någon som söndrar och splittrar och agerar djävulskt)</i>, <pb/><i>[Detta är listans centrum - källan för allt detta är djävulen. Nu följer på nytt tre allitterationer där alla orden börjar på alfa, se vers 2.]</i> <pb/>obehärskade <i>(utan självkontroll)</i>, <pb/>omilda <i>(otämjda, råa, brutala, djuriska)</i>, <pb/>fientliga <pb/><t>mot det goda <i>(helt utan intresse för det goda)</i>,</t>


text:
<pb/>falska <i>(sådana som förråder)</i>, <pb/>hänsynslösa <i>(förhastade, kastar sig huvudstupa in till sitt förfall)</i> <pb/>högmodiga <i>(förblindade)</i>, <pb/>älska njutning <i>(ordagrant ”vän med hedonism”)</i>, <pb/><t>mer än de älskar Gud <i>(ordagrant ”vän med Gud”)</i></t>


text:
<pb/>ha ett sken <i>(en yttre form)</i> av gudsfruktan <pb/><t>men förneka dess kraft.</t> <pb/><i>[Denna lista med arton punkter börjar och slutar med självcentreringen. Kärleken till sig själv, istället för Gud, ramar in hela detta stycke.]</i> <pb/>Håll dig borta från <i>(undvik)</i> dem! <pb/><i>[Paulus har tidigare uppmanat Timoteus att vara vänlig mot alla, se 2 Tim 2:24. Det gällde även dessa människor som verkade finnas i församlingens krets. När Paulus var fånge i Caesarea kom den romerske ståthållare Felix ofta och lyssnade på honom och Paulus fick ett tillfälle att dela evangeliet, se Apg 24:24-27. Se även Rom 16:17.]</i>


text:
<pb/>Bland dem <i>[som drivs av egoism, se vers 2-5 och även de falska lärarna i Efesos]</i> finns sådana som smyger <i>(ålar)</i> sig in i hemmen och snärjer <i>(får kontroll över, tillfångatar)</i>: <pb/><t>svaga kvinnor,</t> <t>tyngda av <i>[obekända tidigare]</i> synder <i>[som nu tynger dem]</i>,</t> <t>drivna av många slags begär,</t>


text:
<pb/>ständigt undervisade, <pb/><t>men lyckas aldrig komma till insikt <i>(praktisk kunskap)</i> om sanningen.</t>


text:
<pb/>Liksom <i>[de egyptiska trollkarlarna]</i> Jannes och Jambres trotsade Mose, <pb/><t>trotsar dessa män sanningen.</t> <pb/>De <i>[dessa falska lärare]</i> är människor med fördärvat sinne, <pb/><t>deras tro är inte äkta.</t>


text:
<pb/>Men de ska inte ha någon mer framgång. <i>[De går längre och längre i sin ogudaktighet, se 2 Tim 2:16.]</i> <pb/>Deras galenskap ska bli uppenbar för alla, <pb/><t>så som det också blev med de två <i>[Jannes och Jambres]</i>.</t> <pb/><i>[Jannes och Jambres var, enligt den judiska traditionen, namnet på Faraos två trollkarlar som gjorde falska tecken, se 2 Mos 7:11; 9:11.]</i>


text:
<pb/><i>[Till skillnad från falska lärare som smyger sig in, visar Paulus på en öppenhet. Timoteus har följt och sett Paulus under en lång tid, hans liv är öppet och transparent.]</i> <pb/>Men du har följt <i>(varit närvarande, noga sett)</i> min <pb/>undervisning <i>(lära)</i> <pb/>livsstil <i>(mitt liv)</i>, <pb/>målsättning, <pb/>tro, <pb/>tålmodighet <i>(balanserade temperament, överseende med andra när de gör fel)</i>, <pb/>kärlek <i>(som är osjälvisk, utgivande)</i> <pb/>uthållighet <i>(karaktär som står fast även under prövningar)</i>,


text:
<pb/>förföljelser <pb/>och lidanden. <pb/>Förföljelser i <pb/><t>Antiokia <i>[Apg 13:14-52, där Paulus och Barnabas fördrevs från staden]</i>,</t> <t>Ikonium <i>[Apg 14:1-5, där de var nära att bli stenade, men hann fly från staden]</i></t> <t>och Lystra <i>[Apg 14:6-20, där Paulus blev stenad och släpades ut ur staden till synes död]</i>.</t> <pb/>Vilka förföljelser har jag inte fått utstå, <pb/><t>men Herren har räddat mig ur dem alla.</t> <pb/><i>[Syftar på Ps 34:20.]</i>


text:
<pb/>Men onda människor och bedragare <i>[charlataner, illusionister, har ett sken av att vara goda]</i> <pb/><t>ska gå allt längre i sin ondska,</t> <t>de bedrar <i>(vandrar bort från sanningen)</i> och är själva bedragna.</t> <pb/><i>[All synd har sitt ursprung i att var förledd. Att känna sanningen sätter människor fria, se Joh 8:31-32.]</i>


text:
<pb/>Men du måste hålla fast vid det du lärt dig <i>(intellektuellt förstått)</i> och som du är övertygad om <i>(förvissad, trogen i)</i>. Du känner ju personligen de som har lärt <i>(undervisat)</i> dig. <i>[Paulus syftade på Timoteus mor Eunice och hans mormor Lois, se 2 Tim 1:5, och även sig själv, se 2 Tim 1:13; 2:2. Kanske tänke även Paulus på flera pålitliga lärare som han har nämnt, se 2 Tim 2:2.]</i>


text:
Du har redan som litet barn fått kunskap om de heliga Skrifterna, som kan ge dig vishet, så att du blir frälst <i>(helad, upprättad, befriad)</i> genom tron i Kristus Jesus.


text:
<pb/>Hela Skriften <i>[syftar här primärt på de trettionio skrifterna i GT, men även NT som tillkom under det första århundradet]</i> är utandad <i>(inspirerad)</i> av Gud och nyttig till <pb/><t>undervisning <i>[sanningen om Gud, människan, världen vi lever i och den som ska komma]</i>,</t> <t>tillrättavisning <i>[visar där vi gjort fel]</i>,</t> <t>upprättelse <i>[visar vägen tillbaka]</i></t> <t>och fostran <i>(träning)</i> i rättfärdighet <i>[visar hur man lever rätt]</i>,</t>


text:
<pb/>så att gudsmänniskan <i>(den som tillhör Gud)</i> blir fullt färdig, <pb/><t>väl rustad för varje god gärning.</t>


text:
<pb/>Jag <i>[Paulus]</i> uppmanar dig <i>[Timoteus]</i> allvarligt inför <i>(i närvaro av)</i> Gud och Kristus Jesus, han som ska döma levande och döda, och inför hans uppenbarelse <i>[andra tillkommelse]</i> och hans kungarike:


text:
<pb/>Predika ordet <i>(gör budskapet allmänt känt)</i>, <pb/><t>var redo i tid och otid <i>(oavsett omständigheter)</i>.</t> <pb/>Förmana <i>(överbevisa om synd och uppmana till omvändelse)</i>, <pb/>tillrättavisa skarpt <i>(ge tydlig varning)</i> och <pb/>uppmuntra <i>(trösta, hjälp, inbjud)</i> med <pb/><t>outtröttligt tålamod <i>(balanserat temperament som har överseende när någon gör fel)</i> och</t> <t>undervisning <i>(doktrin, tydliga instruktioner hur man gör det rätta)</i>.</t> <pb/><i>[I uppmuntran ingår att tålmodigt förklara och instruera om vad Bibeln säger i olika frågor. När någon förmanas eller tillrättavisas måste denne få reda på anledningen till detta, och bli uppmuntrad och få undervisning hur denne ska ändra sitt beteende. De tre verben förmana, tillrättavisa och uppmuntra har inte och-tecken mellan sig i grundtexten. Detta skrivsätt betonar själva slutsatsen och anledningen som kommer i vers 3-5.]</i>


text:
<pb/>För det kommer en tid då människor inte längre kommer att tolerera <i>(acceptera, stå ut med)</i> att höra den sunda läran. Istället kommer de allt eftersom det behagar dem <i>(kliar dem i öronen)</i> samla på sig lärare efter lärare som talar vad deras begär <i>(längtan efter det förbjudna)</i> vill höra.


text:
De kommer att vända sig bort från att höra sanningen, och istället vända sig till myter <i>(mänskligt påhittade historier)</i>.


text:
<pb/>Men du: <pb/>Var ständigt nykter <i>(samlad, alert i sinnet, ha självkontroll)</i> i allting. <pb/>Acceptera att det kommer svårigheter <i>(var inte rädd för att lida)</i>. <pb/>Utför en evangelists arbete. <pb/><t><i>[Låt ditt arbete som pastor ha en evangelists karaktärsdrag, var ivrig att leda andra till Kristus!]</i></t> <pb/>Fullfölj din tjänst <i>(lämna inget ogjort)</i>.


text:
<pb/>För själv är jag på väg att offras, <pb/><t>och tiden för mitt uppbrott har kommit.</t> <pb/><i>[Bibeln säger inte när Paulus dog, men det mesta pekar på att det skedde några år efter branden i Rom 64 e.Kr. då förföljelsen av de kristna ökade. Enligt traditionen fick Paulus sitta i det underjordiska Mamertinska fängelset för att sedan bli halshuggen av Nero omkring 67 e.Kr.]</i>


text:
<pb/>Jag har kämpat den goda kampen. <pb/><t><i>[Som en atlet i de grekiska spelen har jag vunnit, och vilar nu i den segern.]</i></t> <pb/>Jag har fullbordat mitt lopp. <pb/><t><i>[Som en löpare i ett sprinterlopp, och vilar nu i den segern.]</i></t> <pb/>Jag har hållit fast <i>(beskyddat)</i> tron. <pb/><t><i>[Som en soldat har jag försvarat och skyddat tron, och vilar nu i den segern.]</i></t>


text:
<pb/>Framför mig väntar nu mig rättfärdighetens segerkrans, <pb/><t>som Herren, den rättfärdige domaren,</t> <t>ska ge mig på den dagen <i>[då jag får möta honom]</i>,</t> <pb/>och inte bara mig <pb/><t>utan alla som har älskat hans återkomst.</t>


text:
<pb/><i>[Följande stycke ramas in av Paulus önskan att Timoteus ska komma till honom i Rom, se vers 9 och 21. Paulus visste att han snart skulle dö, men förväntade sig vissa dröjsmål i den romerska processen. Om Timoteus snart lämnade Efesos skulle han anlända till Rom om tre till fyra månader. Med tanke på Timoteus säkerhet önskar Paulus att Timoteus skulle komma innan vintern, då det blev farligt att resa på Medelhavet. Paulus andliga och mänskliga behov blir synliga i detta brev. Han behövde skriftrullarna med Guds Ord, men även sällskap och sin mantel för att hålla sig varm i den kalla fängelsehålan i Rom.]</i> <pb/>Skynda dig <i>(gör allt du kan för)</i> att komma till mig snart.


text:
<pb/>Demas har övergett mig, <pb/><t>han fick kärlek till den här världen och reste till Tessalonike.</t> <pb/>Crescens <pb/><t>har rest till Galatien <i>[i mindre Asien, centrala Turkiet]</i>.</t> <pb/>Titus <pb/><t>har rest till Dalmatien <i>[region norr om Makedonien, nuvarande sydvästra Kroatien]</i>.</t> <pb/><i>[Demas, som är en kortare form av namnet Demitrus, hade tidigare varit en nära medarbetare till Paulus, se Filemon 1:24. Han var inte en jude, se Kol 4:11, 14. Han hade övergivit Paulus i Rom och flyttat till Tessalonike som troligen var hans hemstad. Crescens och Titus var utsända på nya uppdrag. Tidigare hade Paulus skrivit till Titus på Kreta och bett honom spendera vintern i Nikopolis, se Tit 3:12.]</i>


text:
<pb/>Lukas är den ende som är kvar hos mig. <pb/><i>[Lukas var hos Paulus även under den första fängelsevistelsen i Rom, se Kol 4:14; Filemon 1:24.]</i> <pb/>Ta med dig Markus hit, <pb/><t>han är till god hjälp i min tjänst.</t> <pb/><i>[Johannes-Markus reste tillsammans med Paulus och Barnabas, men han avbröt resan i Perge, se Apg 13:13. Det har skett en upprättelse och Paulus talar väl om honom här. Han fanns även hos Paulus under den första fångenskapen, se Kol 4:10.]</i>


text:
<pb/>Tychikus har jag sänt till Efesos. <pb/><i>[Tychikus var en av Paulus trogna reskamrater, se Apg 20:4. Timoteus kunde känna sig trygg att lämna Efesos när han visste att Tychikus var på väg till Efesos och församlingen.]</i>


text:
<pb/>När du <i>[Timoteus]</i> kommer, ta med dig manteln som jag lämnade hos Karpus i Troas <i>[på vägen från Efesos till Rom]</i>. Ta också med böckerna, framför allt pergamentskrifterna. <i>[Det blir snart vinter och Paulus behöver sin mantel för att inte frysa.]</i>


text:
<pb/>Kopparsmeden Alexander <i>[i Efesos]</i> har gjort mig mycket ont. <pb/><t>Herren ska ge honom efter hans gärningar.</t>


text:
<pb/>Du själv måste också vara på din vakt mot honom, <pb/><t>för han har gjort kraftigt motstånd mot vår förkunnelse.</t> <pb/><i>[Alexander var ett vanligt namn. Det kan vara samma man som omnämns i Apg 19:33-34, eller mer troligt personen i 1 Tim 1:20.]</i>


text:
<pb/>När jag försvarade mig första gången <pb/><t>var det ingen som kom till min hjälp,</t> <t>utan alla övergav mig, låt det inte tillräknas dem.</t>


text:
<pb/>Men Herren hjälpte mig och gav mig kraft, <pb/><t>för att förkunnelsen genom mig skulle fullföljas och alla folk få höra den.</t> <pb/>Så blev jag räddad ur lejonets gap. <pb/><i>[Paulus uppdaterar Timoteus med detaljer kring vad som hänt sedan de senast sågs. Paulus uttryck ”när jag försvarade mig första gången” syftar troligen på ”prima action”, som är de preliminära förhör som hade hållits nu under hans andra fångenskap i Rom. Lukas hade inte hunnit komma till honom ännu.]</i>


text:
<pb/>Herren ska också rädda mig från alla onda anslag <pb/><t>och frälsa mig till sitt himmelska rike.</t> <pb/>Hans är äran <pb/><t>i evigheters evighet.</t> <pb/>Amen.


text:
<pb/>Hälsa till Prisca och <i>[hennes man]</i> Aquila <pb/><t>och Onesiforus familj.</t> <pb/><i>[Alla dessa personer fanns i Efesos. I Apostlagärningarna används det mer informella namnet Priscilla istället för Prisca.]</i>


text:
<pb/>Erastus <pb/><t>stannade kvar i Korint <i>[väster om Efesos, på andra sidan Egeiska havet]</i>,</t> <pb/>men Trofimus <pb/><t>lämnade jag i Miletos <i>[strax söder om Efesos]</i>, eftersom han var sjuk.</t>


text:
<pb/>Skynda dig hit <i>[till Rom]</i> före vintern. <pb/><i>[Stycket ramas in av uppmaningen ”skynda dig hit”, se vers 9.]</i> <pb/>Följande <i>[personer, tre män och en kvinna]</i> hälsar också till dig: <pb/><t>Eubulus,</t> <t>Pudens,</t> <t>Linus,</t> <t>Claudia</t> <t>och alla syskonen <i>(bröderna och systrarna i tron)</i>.</t>


text:
<pb/><i>[Brevet avslutas med en dubbel välsignelse. Paulus välsignar först Timoteus personligen och sedan också hela församlingen. Detta är troligen Paulus sista brev. I så fall är dessa rader Paulus sista hälsning.]</i> <pb/>Herren <pb/><t>vare med din ande <i>[Timoteus]</i>.</t> <pb/>Nåden <i>(Guds favör, kraft)</i> <pb/><t>vare med er <i>[hela församlingen i Efesos]</i>.</t>


text:
<pb/><i>[De första fyra verserna är en enda mening i grekiskan.]</i> <pb/><i>[Från:]</i> Paulus, Guds tjänare <i>(livegen slav)</i> <pb/><t>och Jesu Kristi apostel <i>(sändebud, ambassadör)</i>,</t> <t>sänd att föra Guds utvalda <i>[de troende]</i> till tro och insikt</t> <t>om den sanning som hör till gudsfruktan</t>


text:
<t>och ger hopp om evigt liv.</t> <pb/>Detta eviga liv har Gud, som inte kan ljuga, <pb/><t>utlovat från evig tid <i>(innan kronologisk tid började räknas)</i>,</t>


text:
<pb/>och när tiden <i>(en särskild tid som börjar vid en specifik händelse)</i> var inne <pb/><t>uppenbarade han sitt ord genom den förkunnelse som anförtrotts mig</t> <t>på Guds, vår Frälsares, befallning.</t>


text:
<pb/><i>[Till:]</i> Titus, <pb/><t>mitt äkta barn i vår gemensamma tro.</t> <pb/><i>[Titus var en icke-jude som troligen blev omvänd under Paulus första missionsresa, se Gal 2:1-4. Han fanns med under Paulus tre år i Efesos och blev sänd till Korint vid flera tillfällen, se 2 Kor 7:6; 7:13-14; 2 Kor 8:16-9:5. Han fanns troligen också med i slutet av Paulus tvååriga fängelsevistelse i Rom, eftersom han rest tillsammans med Paulus till Kreta, se vers 5.]</i> <pb/>Nåd <i>(kraft, gudomlig favör)</i> och frid <i>(harmoni, frihet från fruktan, välbehag)</i> <pb/><t>från Gud Fadern och Kristus Jesus, vår Frälsare.</t>


text:
<pb/>Anledningen att jag <i>[Paulus]</i> lämnade kvar dig <i>[Titus]</i> på Kreta var att du skulle slutföra det som ännu inte var ordnat, och att du skulle tillsätta äldste <i>[för att leda församlingarna]</i> i varje stad efter mina anvisningar. <pb/><i>[Kreta var en central handelsplats där många olika filosofier, religioner och influenser möttes. Huvudstaden var Gortyn. Andra städer som Paulus och Titus troligen startat församlingar i var Faistos, Salmone m.fl. Två städer som nämns i Apostlagärningarna är Lasea, och Foinix, se Apg 27:8, 12.]</i>


text:
<pb/><i>[Församlingen behöver ledarskap. Den bibliska modellen visar alltid på ett delat ledarskap. Jesus sände ut lärjungarna två och två, det finns fem tjänstegåvor i Ef 4:11 och församlingsledarna omnämns alltid i plural, se Apg 20:17. Ordet som översätts församlingsledare i vers 7 är grekiska ”episkopos”. Ordet betyder ”en som vakar över” och beskriver församlingsledarens uppgift att vara en herde som vakar över församlingen. Samma män från Efesos som i Apg 20:17 kallas äldste, grekiska ”presbyteros”, kallas ”episkopos” i Apg 20:28. Även i detta brev används båda dessa grekiska ord synonymt, se vers 5 och 7.]</i> <pb/>En äldste <i>(grekiska ”presbyteros”)</i> ska vara <pb/>fläckfri, <pb/><i>[Ledaren måste ha ett gott rykte både i och utanför församlingen. Det innebär inte att han är syndfri. Det handlar om en attityd där ledaren är snabb att be om förlåtelse till Gud och människor. Det handlar om ett liv som inte är kantat med skandaler och ouppklarade tvister, på frukten ska trädet kännas, se Matt 7:15-20.]</i> <pb/>en kvinnas man, <pb/><i>[Det är troligt att begreppet ”en kvinnas man” talar om trohet till sin maka och en som inte flörtar med andra kvinnor. Motsvarande term ”en mans kvinna” används i 1 Tim 5:9 om kvinnor. I samma stycke uppmanar Paulus yngre änkor att gifta om sig då mannen dött, se 1 Tim 5:14; Rom 7:2-3; 1 Kor 7:39. Paulus själv var ogift, se 1 Kor 7:7-8, och hans rekommendationer, se 1 Kor 7:1; 7:32-35, verkar tala för att en ogift man också är kvalificerad.]</i> <pb/>ha troende <i>(trogna)</i> barn <pb/><t>som inte kan beskyllas för att vara vilda eller upproriska.</t>


text:
<pb/>Församlingsledaren <i>(grekiska ”episkopos”)</i> ska som Guds förvaltare <i>(en tjänare ansvarig för sin herres hus)</i> vara fläckfri. <pb/><i>[De tre punkterna i listan ovan har att göra med en ledares familjeliv och hur han har skött dem, se 1 Tim 3:4-5. Paulus fortsätter och ger nu fem negativa och sex positiva egenskaper.]</i> <pb/>Han får <pb/>inte vara självgod <i>(ordagrant ”en som njuter och har sitt välbehag i sig själv”, en självcentrerad person utan förmåga att sätta sig in i andra människors situationer)</i>, <pb/>inte vara häftig <i>(impulsiv, hetlevrad)</i>, <pb/>inte missbruka vin <i>(ordagrant ”inte någon som sitter länge vid vinet”)</i>, <pb/>inte vara våldsam <i>(stridslysten)</i>, <pb/>inte vara ute efter pengar <i>(ordagrant ”skamlös girighet”)</i>,


text:
<pb/><i>[han ska istället:]</i> <pb/>vara gästfri, <pb/>godhjärtad, <pb/>förståndig, <pb/>hederlig, <pb/>gudfruktig, <pb/>behärskad,


text:
<pb/>hålla fast vid lärans tillförlitliga ord, <pb/><t>så att han både kan uppmuntra med sund <i>(hälsosam, rätt)</i> undervisning</t> <t>och tillrättavisa motståndarna.</t>


text:
Dem måste man tysta munnen på, för de vänder upp och ner på hela familjer genom att för egen vinning lära ut sådant som de inte borde.


text:
En av deras egna, en profet, har sagt: <pb/>”Kretensare ljuger jämt, de är vilddjur, glupska och lata.” <pb/><i>[Paulus citerar en strof ur dikten Cretica av den grekiska poeten Epimenides som levde i staden Faistos på Kreta, 600 f.Kr. Hela sammanhanget lyder: ”De gjorde en grav för dig, den helige och höge. Kreterna ljuger i ett och är odjur, glupska och lata. Men du är inte död, du lever för evigt. För i dig lever vi och rör oss och är till.” Paulus citerar den sista strofen i sitt tal på Areopagen, se Apg 17:28. Dikten var riktad till den största grekiska guden Zeus. Paulus var inte rädd för att citera kända verk för att visa på den för grekerna okända Gud som skapat världen, se Apg 17:23-24. Här tar han en annan strof där Epimenides uttalar sig om kreterna.]</i>


text:
<pb/>Det omdömet är sant. Tillrättavisa dem därför strängt, så att de blir sunda <i>(hälsosamma)</i> i tron


text:
För de rena är allting rent, men för de orena och otroende är ingenting rent, utan hos dem är både förstånd och samvete orena.


text:
De försäkrar att de känner Gud, men med sina gärningar förnekar de honom. De är avskyvärda, trotsiga och odugliga till varje god gärning.


text:
<pb/>Men vad det gäller dig <i>[Titus, i kontrast till de falska lärarna]</i> ska du ständigt tala <i>(kommunicera)</i> det som hör till den sunda <i>(hälsosamma, rätta)</i> läran.


text:
<pb/>Äldre kvinnor ska på samma sätt bete sig som det anstår de heliga, inte sprida skvaller eller missbruka vin. De ska vara lärare i det som är gott,


text:
att leva anständigt och rent, att vara husliga och goda och underordna sig sina män så att Guds ord inte blir hånat.


text:
och var själv ett föredöme i goda gärningar. Din undervisning ska förmedla oförfalskad sanning och värdighet.


text:
Den ska vara sund och oklanderlig, så att din motståndare måste skämmas när han inte har något ont att säga om oss.


text:
<pb/>Förmana tjänarna att underordna sig sina herrar i allt, att tjäna dem helhjärtat och inte säga emot,


text:
att inte smussla undan något utan alltid visa sann trohet så att de i allt är en heder för Guds, vår Frälsares, lära.


text:
Den fostrar oss att säga nej till ogudaktighet och världsliga begär och i stället leva anständigt, rättfärdigt och gudfruktigt i den tid som nu är,


text:
medan vi väntar på det lyckliga <i>(saliga, välsignade)</i> hoppet: att vår store Gud och Frälsare Jesus Kristus ska träda fram i härlighet.


text:
Han har offrat sig för oss för att friköpa oss från all laglöshet och rena åt sig ett eget folk, som är uppfyllt av iver att göra goda gärningar.


text:
Så ska du tala <i>(kommunicera)</i>, förmana och tillrättavisa med eftertryck <i>(all auktoritet)</i>. <pb/>Låt ingen se ner på dig.


text:
<pb/>Påminn dem ständigt <i>(gång på gång)</i> om att de ska underordna sig och lyda <i>[sekulära]</i> myndigheter och makthavare och vara redo till varje god gärning. <pb/><i>[I det längsta ska en kristen följa samhällets förordningar, men i de fall där de går emot Guds bud är det viktigare att lyda Gud än människor, se Apg 4:19; 5:29.]</i>


text:
<pb/>De ska <pb/><t>inte förolämpa <i>(tala illa om)</i> någon</t> <t><i>[alla människor är skapade till Guds avbild, se Jak 3:9]</i>,</t> <t>utan vara fridsamma,</t> <t>tillmötesgående</t> <t>och alltid visa vänlighet <i>(vara milda)</i> mot alla människor.</t>


text:
<pb/>Vi var ju själva en gång <pb/><t>oförnuftiga,</t> <t>trotsiga,</t> <t>vilsna,</t> <t>slavar under olika begär</t> <t>och lustar,</t> <t>levde i ondska</t> <t>och avund,</t> <t>avskyvärda <i>(vi var hatade och avskydda i andras ögon)</i></t> <t>och hatade varandra.</t> <pb/><i>[Vår onda livsstil gjorde att människor hatade oss, och vi hatade dem. En ond spiral av hat.]</i>


text:
<pb/>Men när Guds, vår Frälsares, godhet <i>(generositet)</i> och vänskap <i>(starka band)</i> till mänskligheten uppenbarades <i>[då han blev en människa]</i>,


text:
frälste <i>(räddade, helade, upprättade)</i> han oss - inte på grund av rättfärdiga gärningar, utan på grund av sin barmhärtighet - genom ett bad till en ny födelse och förnyelse <i>(av tankar och vilja)</i> i den helige Ande,


text:
Allt detta skedde för att vi skulle vara rättfärdiga genom hans nåd <i>(oförtjänta favör)</i>, och bli arvingar med hopp <i>(en förväntan och säker förvissning)</i> om evigt liv.


text:
Detta är ett trovärdigt <i>(oföränderligt)</i> ord. <pb/><i>[Syftar på de föregående verserna, se vers 4-7. Samma fras används totalt fem gånger i pastoralbreven, se 1 Tim 1:15; 3:1; 4:9; 2 Tim 2:11.]</i> <pb/>Jag <i>[Paulus]</i> vill att du <i>[Titus]</i> ständigt med kraft <i>(frimodigt, uppmuntrande)</i> inskärper det, så att de som tror på Gud ser till att sysselsätta sig med att göra goda gärningar. Det är gott och nyttigt för alla människor.


text:
<pb/><i>[Denna undervisning om falska lärare hör ihop med den inledande i första kapitlet, se Tit 1:10-16.]</i> <pb/>Men undvik dumma dispyter och frågor om släktregister och gräl och strider om lagen. Sådant är skadligt och meningslöst.


text:
En villolärare <i>(som skapar splittringar)</i> ska du ge en första och en andra varning och sedan avvisa,


text:
eftersom du vet att en sådan är på fel väg. Han syndar och har dömt sig själv. <pb/><i>[Paulus följer samma princip som Jesus lärde med två inledande samtal vid konfliktshantering, se Matt 18:15-17.]</i>


text:
<pb/>När jag sänder Artemas eller Tychikus till dig, skynda dig då att komma till mig i Nikopolis. Jag har bestämt mig för att stanna där över vintern.


text:
<pb/>Juristen Zenas och Apollos <i>[Apg 18:24, 27; 1 Kor 1:12; 3:4-6]</i> ska du utrusta ordentligt så att de inte saknar något på resan.


text:
Även de våra måste lära sig att göra goda gärningar och fylla nödvändiga behov, så att de inte är utan frukt. <i>[Med tanke på det rykte Kretensare hade att vara lata och som Paulus håller med om, var det en nödvändig uppmaning även till de kristna på ön, se Tit 1:12-13.]</i>


text:
<pb/>Alla som är hos mig hälsar till dig. Hälsa till dem som älskar oss i tron. <pb/>Nåd <i>(Guds rika favör)</i> vare med er alla.


text:
<pb/><i>[Här i inledningen och i avslutningen nämns fem namn, se vers 23-24. Detta indikerar att det finns en fin struktur och symmetri i brevet. Att Paulus inte använder titeln ”apostel”, som han gör i nio av sina tretton brev, förstärker hans vänskap med Filemon. Titeln ”fånge” indikerar att han sitter fängslad, troligtvis i Rom. Dock skriver han inte ”kejsarens fånge” trots att han är fängslad av romerska staten. Omständigheterna äger inte Paulus, han ägs av Jesus Kristus och är hans fånge!]</i> <pb/><i>[Från:]</i> <pb/><t>Paulus, Kristi Jesu fånge</t> <t>och Timoteus, vår broder.</t> <pb/>Till: <pb/><t>Filemon, vår älskade vän och medarbetare</t> <t><i>[hans namn betyder ”tillgiven”]</i>,</t>


text:
<pb/>Appia, vår syster <pb/><t><i>[troligen Filemons hustru, Appia var ett vanligt frygiskt namn som betyder ”fruktsam”]</i>,</t> <t>Archippus, vår medkämpe <i>(ordagrant ”medsoldat”)</i></t> <pb/><i>[Archippus omnämns i Kol 4:17 där Paulus uppmuntrar honom att fullgöra sin tjänst i Herren. Han kan vara Filemon och Appias son, eftersom han finns i deras hus, eller så är han en av församlingsledarna i Kolossai.]</i> <pb/>och <pb/><t>församlingen i ditt <i>[Filemons]</i> hus.</t>


text:
<pb/>Nåd <i>(kraft, oförtjänt favör)</i> vare med er och frid <i>(harmoni, frihet från fruktan, välbehag)</i> från Gud vår Far och Herren Jesus Kristus. <pb/><i>[Filemon var en välbärgad kristen man. I hans hushåll fanns hans hustru, yngre barn, troligen även mor och farföräldrar och kanske äldre barn med deras familjer. Ett sådant stort hushåll hade även slavar. Denna typ av hushållstjänare ordnade med mat och barnpassning. Om det var en god herre hade de det bra. Förhållandena kunde dock vara riktigt illa, särskilt för slavar som arbetade på fälten och i gruvor. En slav kostade omkring femhundra denarer, vilket motsvarade två till tre årslöner för en vanlig arbetare. En slav kunde bli fri eller köpa sig fri för sin köpesumma. Det tog dock lång tid att spara ihop. Straffet för rymning var hårt. I detta brev vädjar Paulus till Filemon om nåd för slaven Onesimus som rymt från honom, men nu kommer tillbaka.]</i>


text:
<pb/>Anledningen är att jag ständigt hör om <pb/><t>din osjälviska kärlek <i>(som är utgivande)</i></t> <t>och din tro</t> <t>på Herren Jesus</t> <t>till alla de heliga <i>[hans kärlek inkluderade även Onesimus]</i></t> <pb/><i>[Epafras hade berättat om församlingen i Kolossai för Paulus, se Kol 1:7. Han hade säkert också nämnt om Filemons tro på Jesus som gjorde att han älskade alla osjälviskt och utgivande. Verbformen ”hör” indikerar att det inte bara var en enstaka rapport om Filemons kärlek och tro som Paulus hört, det var något alla berättade om. Meningen är uppbyggd som en kiasm där det centrala är tron på Jesus.]</i>


text:
<pb/>Jag ber att din gemenskap med oss i tron <pb/><t>ska visa sig verksam</t> <t>och ge klar insikt om allt det goda som vi har i Kristus.</t>


text:
<pb/>Din kärlek <i>(som är osjälvisk och utgivande)</i> har varit till stor glädje och tröst <i>(uppmuntran)</i> för mig, <pb/><t>eftersom de heliga har blivit styrkta i sina hjärtan <i>(och är det fortfarande)</i></t> <t>tack vare dig, broder.</t>


text:
<pb/><i>[Filemon hade Guds osjälviska utgivande kärlek för alla de troende, se vers 5. I den troende skaran finns nu också Onesimus. Filemons tidigare bevis på tro, trofasthet och kärlek ligger som grund för Paulus vädjan att inkludera Onesimus i de troendes gemenskap. Paulus befaller inte Filemon utifrån sin auktoritet, istället vädjar han till honom som en vän.]</i> <pb/>Även om jag nu med stor frimodighet <i>(öppenhet, ärlighet)</i> i Kristus <pb/><t>kan befalla dig <i>[Filemon]</i> att göra din plikt,</t>


text:
<t>vill jag hellre</t> <t><e>vädja</e> för kärlekens skull <i>(grunden för beslutet måste vara osjälvisk utgivande kärlek)</i>.</t> <pb/>Jag, Paulus, en gammal man <i>[en äldste]</i> och nu en Kristi Jesu fånge,


text:
<pb/><e>vädjar</e> till dig för mitt barn <pb/><t>som jag har fött i min fångenskap, Onesimus.</t> <pb/><i>[Namnet Onesimus betyder ”nyttig” eller ”användbar” och var ett vanligt slavnamn. Det snarlika grekiska verbet ”onaimen” betyder ”bli till nytta”. Det är anledningen till ordvalet i vers 11 och 20. Paulus använder ordet vädja, grekiska ”parakalo” både i vers 9 och 10. Detta i kontrast till att han inte befaller i vers 8 förstärker hans uppmaning och uppriktiga vädjan till Filemon att ta emot Onesimus, som var som en son för Paulus.]</i>


text:
<pb/>Förr var han inte till nytta <i>[ingen ”Onesimus”]</i> för dig, <pb/><t>men nu är han till god nytta <i>[nu är han en verklig ”Onesimus”]</i></t> <t>för både dig och mig.</t>


text:
<pb/>Jag sänder nu tillbaka honom till dig, <pb/><t>han som är mitt hjärta <i>[som ett dyrbart högt älskat barn]</i>.</t>


text:
<pb/>Egentligen ville jag ha kvar honom här hos mig, <pb/><t>så att han kunde hjälpa mig i ditt ställe när jag nu sitter i fängelse för evangeliets skull.</t>


text:
<pb/>Men jag ville inte göra något utan ditt samtycke, <pb/><t>för att det goda som du gör inte ska ske av tvång utan av fri vilja.</t> <pb/><i>[Detta är brevets kiastiska mittpunkt och brevets huvudtema.]</i>


text:
<pb/>Kanske var det just därför han blev skild från dig för en tid, <pb/><t>för att du skulle få honom tillbaka för alltid,</t>


text:
<pb/>inte längre som en slav, <pb/><t>utan som något mer:</t> <t>en älskad broder.</t> <pb/>Det är han i högsta grad för mig. <pb/>Hur mycket mer då inte för dig, <pb/><t>både som människa <i>(i köttet)</i> och som broder i Herren?</t> <pb/><i>[Evangeliet har en unik kraft, att göra rik och fattig, slav och fri till syskon. I Kristus är vi ett, att ta emot Onesimus var som att ta emot Paulus, se Matt 25:40.]</i>


text:
<pb/><i>[Hittills har Paulus bara använt den vanliga indikativa formen för alla verb. Nu kommer det första imperativet i uppmaningen ”ta emot”. Paulus använder liknande upplägg i alla sina brev. Alla uppmaningar baseras på vad Kristus har gjort. Paulus ställer sig inte bara vid Onesimus sida och vädjar till Filemon för Onesimus. Paulus ställer sig bildligt talat framför Onesimus och ber Filemon ta emot Onesimus som om det vore Paulus själv som kom. Även Jesus använder liknande språk, se Matt. 25:40. Dessa två verser har också en svåröversatt fin kiastisk struktur som förstärker Paulus substitution med Onesimus. I grekiskan är ordningen på pronomen: jag, du, han,</i> <pb/><i>jag, han, du, jag. Det första, sista och centrala pronomenet är ”jag” vilket centrerar Paulus mellan ”du och han” och ”han och du”.]</i> <pb/>Därför, om du räknar mig som din vän, <pb/><t>ta då emot honom så som du skulle ta emot mig.</t>


text:
<pb/>Om han har gjort dig något orätt eller är skyldig dig något, <pb/><t>sätt upp det på min räkning.</t> <pb/><i>[Eftersom Paulus antyder att Onesimus är skyldig Filemon pengar, kan det vara så att han stulit pengar eller något värdefullt föremål när han rymde. Paulus är villig att ta på sig Onesimus felsteg då han var en otroende. I detta brev gör Paulus sig själv till Kristi exempel. Han visar vad verklig nåd är.]</i>


text:
<pb/>Jag, Paulus, skriver med egen hand: <pb/><t>jag ska betala.</t> <pb/>För att nu inte tala om vad du är skyldig mig: <pb/><t>dig själv.</t> <pb/><i>[Filemon hade troligen kommit till tro i Efesos när Paulus var där under sin tredje missionsresa och evangeliet spreds i hela Asien, se Apg 19:10. När Paulus i förbifarten nämner att Filemon är skyldig honom sin frälsning använder han sig av ett retoriskt grepp som kallas paralipsis. Retoriken innebär att talaren drar uppmärksamhet till något för att sedan direkt förklara att det inte är relevant och inte behöver diskuteras vidare just nu. Det är ett skickligt sätt att förmedla något utan att behöva säga det rakt upp och ner.]</i>


text:
<pb/>Ja, broder, låt mig ”få nytta” av dig <pb/><t>i Herren -</t> <t>Styrk mitt hjärta</t> <t>i Kristus.</t> <pb/><i>[Ordet ”få nytta” är det grekiska ordet ”onaimen” som är snarlikt Onesimus namn. Paulus placerar också i en kiasm sitt eget hjärta på ett fint sätt mitt i Kristus.]</i>


text:
<pb/>Jag skriver till dig övertygad om din lydnad, <pb/><t>och jag vet att du kommer att göra ännu mer</t> <t>än det jag ber om.</t>


text:
<pb/>På samma gång ordna också en hyresbostad <i>(ett gästrum)</i> åt mig, <pb/><t>för jag hoppas nämligen att ni genom era böner</t> <t>ska få mig tillbaka.</t> <pb/><i>[Här används ett ovanligare gammalt grekiskt ord för gästrum. Roten kommer från ordet ”främling”. Samma ord används i Apg 28:30 om det hyrda rum i Rom som Paulus troligen befann sig i när han skrev detta brev. Paulus byter nu för första gången i brevet till plural och inkluderar hela församlingen i Filemons hus. Det finns också en kiastisk symmetri där Paulus bön för dem i vers 4 här tematiskt hör samman med församlingens böner för Paulus här i vers 22.]</i>


text:
<pb/><i>[I inledningen nämndes fem namn och här i avslutningen nämns ytterligare fem personer som finns tillsammans med Paulus. Centralt i brevet finns namnet Jesus. Denna struktur och symmetri hjälper till att peka på hur den troende är i Kristus - han är det centrala. Dessa fem personer här i avslutningen omnämns också i Kolosserbrevet, vilket talar för att dessa brev skrevs samtidigt, se Kol 4:10-14.]</i> <pb/>Epafras <i>[troligen pastor i Kolossai]</i>, <pb/><t>min medfånge i Kristus Jesus, hälsar till dig <i>[Filemon]</i>.</t> <pb/><i>[Det var Epafras som hade evangeliserat i Lykosdalen och funnits med när församlingarna i de tre städerna Laodikeia, Hierapolis och Kolossai grundats. Troligen hade han mött Paulus i Efesos under de tre år då Paulus verkade där, se Apg 19:1-20. Epafras hade kommit till Paulus i Rom och berättat om deras tro och kärlek, se Kol 1:7.]</i>


text:
<pb/>Det gör även mina medarbetare <pb/><t><i>[Johannes-]</i> Markus,</t> <t>Aristarchus,</t> <t>Demas</t> <t>och Lukas.</t> <pb/><i>[Det finns en anledning till varför Paulus nämner de fyra sista personerna som Filemon troligtvis inte träffat men säkert hört om. Att Markus nämns först kan vara att han hade övergivit Paulus men blivit återupprättad, se Apg 13:13; 15:39; Kol 4:10; 2 Tim 4:11. Ett fint vittnesbörd som talade rakt in i Filemons situation hur han och Onesimus relation också kan upprättas. Johannes-Markus, som var hans fullständiga namn, kom ursprungligen från Jerusalem och var Barnabas kusin, se Kol 4:10. Det var i Markus mors hus som församlingen samlades och bad när Petrus blev fri på ett mirakulöst sätt, se Apg 12:12. Markus reste tillsammans med Paulus och Barnabas, men han avbröt resan i Perge, se Apg 13:13. Markus fanns nära Petrus som kallar honom sin son, se 1 Pet 5:13. Markus är författare till Markusevangeliet som har många detaljer från just Petrus upplevelser med Jesus.</i> <pb/><i>Aristarchus var från Tessalonike, se Apg 19:29; 20:4. Han blev troligen en kristen när Paulus kom till Tessalonike, se Apg 17:1-9. Vid insamlingen till församlingen i Jerusalem blev han utvald att följa med. Han stannade kvar vid Paulus sida på vägen till Rom, se Apg 27:2. Han är en av de tre män med judisk bakgrund som finns hos Paulus vid den här tiden, se Kol 4:11. Det är troligt att även</i> <pb/><i>Demas kom från Tessalonike på samma sätt som Aristarchus. Demas övergav så småningom Paulus för världsliga intressen och for till Tessalonike, se 2 Tim 4:10.</i> <pb/><i>Lukas var läkare, se Kol 4:14. Han hade rest med Paulus under flera av hans resor och skrev Lukasevangeliet och Apostlagärningarna.]</i>


text:
<pb/><i>[De första fyra verserna är en mening i grekiskan.]</i> <pb/>I många olika uppenbarelser <i>[där varje fragment har sin del av sanningen]</i> <pb/><t>och på olika sätt har Gud talat till förfäderna genom profeterna,</t>


text:
<pb/>men nu i dessa sista <i>(ordagrant ”eskatologiska”)</i> dagar har han talat till oss genom sin Son. <pb/>Honom har han gett äganderätten till allting, <pb/><t>och genom honom har han också skapat tidsåldrarna <i>(universum, världen, tidsepokerna)</i>.</t>


text:
<pb/>Han är strålglansen av Guds härlighet <i>[Jesus reflekterar Gud]</i> <pb/><t>och är en exakt kopia av hans natur <i>(har Guds väsen ingraverat i sig)</i></t> <t>och han upprätthåller allt med sitt mäktiga ord.</t> <pb/>När han hade renat <i>(befriat)</i> oss från synd <i>[genom att offra sig själv]</i> <pb/><t>satte han sig på Faderns högra sida.</t>


text:
<pb/><i>[Änglar utgjorde en viktig del inom judendomen. Anledningen var att tusentals änglar fanns med när Mose fick lagen på Sinai berget, se 5 Mos 33:2; Ps 68:17; Apg 7:53; Gal 3:19.</i> <pb/><i>Eftersom en stor del av brevet används för att visa att Jesus är högre än änglarna måste det varit ett viktigt ämne. Fyndet av dödahavsrullarna har gett inblick i lärorna hos den judiska inriktning som hade flyttat ut till Qumran vid Döda havet. De praktiserade tillbedjan av änglar. Ängeln Mikael hade t.o.m. högre status än den kommande Messias. Det är inte omöjligt att liknande tankar smugit sig in i hos mottagarna av Hebreerbrevet. Författaren börjar med att lägga grunden utifrån Skriften att Jesus också är Gud.]</i> <pb/>För till vilken av änglarna har Gud någonsin sagt: <pb/>Du är min son, <pb/><t>idag har jag fött dig? <i>[Ps 2:7]</i></t> <pb/>eller på ett annat ställe <i>[från profeterna]</i>: <pb/>Jag ska vara hans Fader, <pb/><t>och han ska vara min son? <i>[2 Sam 7:14]</i></t>


text:
<pb/>När han åter igen ska föra sin förstfödde son till världen <i>(den bebodda delen av jorden)</i> säger han: <pb/>Alla Guds änglar ska tillbe <i>(hylla, falla ner på sina knän inför)</i> honom. <i>[Ps 97:7]</i>


text:
<pb/>Om änglarna säger han: <pb/>Han gör sina änglar till vindar? <pb/><t>och sina tjänare till eldslågor. <i>[Ps 104:4]</i></t>


text:
<pb/>Men om Sonen säger han: <pb/>Gud, din tron består i evigheters evighet, <pb/><t>och ditt rikes spira är rättens spira.</t>


text:
<pb/>Du älskar rättfärdighet <pb/><t>och hatar orättfärdighet.</t> <pb/>Därför, Gud, har din Gud smort dig med glädjens olja <i>(olja av jublande glädje)</i> <pb/><t>mer än dina medbröder. <i>[Ps 45:7-8]</i></t>


text:
<pb/>och <pb/>I begynnelsen lade du, Herre, jordens grund, <pb/><t>och himlarna är dina händers verk.</t>


text:
<pb/>De <i>[himlarna]</i> ska gå under, <pb/><t>men du ska bestå.</t> <pb/>De ska alla nötas ut <pb/><t>som en mantel <i>(himation, den vanliga ytterklädnaden)</i>,</t>


text:
<pb/>som ett draperat tyg <i>[huvudbonad eller mantel]</i> <pb/><t>ska du rulla <i>(vika)</i> ihop dem <i>[himlarna]</i></t> <pb/>och de ska bytas ut? <pb/><t>som en mantel <i>(himation)</i>.</t> <pb/>Men du är densamme, <pb/><t>och dina år har inget slut. <i>[Ps 102:26-28]</i></t>


text:
<pb/>Till vilken av änglarna har han någonsin sagt: <pb/>Sätt dig på min högra sida? <pb/><t>tills jag lagt dina fiender som en pall under dina fötter? <i>[Ps 110:1]</i></t>


text:
<pb/>Är inte änglarna andar i Guds tjänst, utsända för att hjälpa <i>[skydda]</i> dem som ska ärva frälsningen?


text:
<pb/><i>[Nu följer den första av fem varningar i detta brev. För de andra se 3-4; 5:11-6:20; 10:19-39; 12. Brevets mottagare var tröga att höra och omogna, se Heb 5:11-12. Risken fanns att de skulle falla bort från tron. Ordet ”driver bort” är ett ovanligt ord och används bara här i NT. Författaren kan ha haft Ords 3:21 i åtanke. I den grekiska översättningen av den versen används detta ord i uppmaningen att bevara sunt förnuft och gott omdöme. Författaren inkluderar sig själv i varningen, ordet ”vi” förekommer totalt fem gånger i vers 1 och 3. I Heb 6:19 finns svaret på hur man inte driver iväg, tron och hoppet på Jesus liknas där vid ett ankare.]</i> <pb/>Därför <i>[eftersom Kristus, som förmedlar det nya förbundet är högt över alla änglar, se Heb 1:5-14]</i> måste vi så mycket mer ta vara på <i>(uppmärksamma)</i> det vi har hört, så att vi inte driver bort med strömmen <i>[omgivningens rådande opinion]</i>.


text:
För om redan det ord som gavs genom änglar <i>[Mose lag, se Apg 7:53]</i> stod fast och varje överträdelse och olydnad fick sitt rättvisa straff,


text:
hur är det då möjligt att vi ska komma undan <i>[Guds dom]</i> om vi försummar en sådan frälsning? Den förkunnades först av Herren och bekräftades sedan för oss av dem som hade hört honom.


text:
Gud gav ju också sitt vittnesbörd, genom tecken och under och olika kraftgärningar och genom att dela ut den helige Ande efter sin vilja.


text:
<pb/>För det är inte under änglar han har lagt den kommande världen <i>(den bebodda delen av jorden)</i> som vi talar om. <i>[Då Människosonen kommer att regera i tusenårsriket.]</i>


text:
På ett ställe har någon vittnat: <pb/>Vad är då en människa <pb/><t>att du tänker på henne,</t> <pb/>eller en Människoson <pb/><t>att du tar hand om honom?</t>


text:
<pb/>En liten tid lät du honom <pb/><t>vara lägre än änglarna,</t> <pb/>med härlighet och ära <pb/><t>krönte du honom.</t>


text:
<pb/>Allt lade du under hans fötter. <pb/><i>[Ps 8:5-7. Denna psalm handlar generellt om människans roll i skapelsen. Här används den i ett messianskt och eskatologiskt perspektiv.]</i>


text:
<pb/>Men vi ser Jesus, som för en kort tid hade lägre rang än änglarna, men nu är krönt med härlighet och ära på grund av sitt lidande och sin död, så att han genom Guds nåd smakade <i>(upplevde)</i> döden för alla.


text:
<pb/>Det var värdigt honom <i>(det enda lämpliga och helt passande)</i> att han, som är orsaken till att allt finns och genom vilken allt existerar, när han ville föra många söner och döttrar till härlighet, blev upphovsmannen <i>(den förste)</i> som leder dem till frälsning <i>(befrielse, räddning)</i> genom lidande.


text:
Jesus som helgar och de som helgas har alla en och samme Far. Därför skäms han inte för att kalla dem syskon <i>(bröder och systrar)</i>,


text:
när han säger: <pb/>Jag ska förkunna ditt namn för mina syskon <i>(bröder och systrar)</i>, <pb/><t>mitt i församlingen ska jag lovsjunga dig. <i>[Ps 22:23]</i></t> <pb/><i>[I vers 10, 11 och 12 används den grekiska maskulina inklusiva pluralformen. I grekiskan tilltalas en grupp med enbart kvinnor med feminin pluralform. På motsvarande sätt en grupp män med maskulin pluralform. Samma maskulina form används också om en blandad grupp med både kvinnor och män. Alltså är det sammanhanget avgör om det grekiska ordet söner/bröder också inkluderar döttrar och systrar. Eftersom sammanhanget här är frälsningen så är det uppenbart att den gäller både män och kvinnor.]</i>


text:
<pb/>Han säger också: <pb/>Mitt hopp står till honom. <i>[Jes 8:17]</i> <pb/>och vidare <i>[i nästa vers]</i>: <pb/>Se, här är jag och barnen som Gud har gett mig. <i>[Jes 8:18]</i>


text:
<pb/>Då nu barnen <i>[Guds barn]</i> är av kött och blod fick även han <i>[Jesus]</i> på liknande sätt del av detta <i>[mänsklig natur]</i>, för att han genom sin död skulle förgöra <i>(avsätta)</i> djävulen som hade döden i sitt våld,


text:
och fullständigt frigöra dem som av fruktan för döden levt som slavar <i>(varit bundna)</i> i hela sitt liv.


text:
För som vi alla vet är det inte änglar som han upprättar, utan Abrahams barn <i>(säd)</i> som han upprättar <i>(hjälper, tar sig an)</i>.


text:
<pb/>Därför var det nödvändigt att han blev lik sina syskon <i>(bröder och systrar)</i> på alla sätt <i>(i alla avseenden)</i>, för att bli en barmhärtig <i>(nådefull)</i> och trofast <i>(trogen)</i> överstepräst i sin tjänst inför Gud, för att försona folkets synder.


text:
Eftersom han själv blev frestad när han led, kan han hjälpa <i>(hör ropet på hjälp och skyndar att undsätta)</i> dem som frestas. <pb/><i>[Jesus blev frestad på alla områden, se Heb 4:15-16. I Getsemane bad han ”inte min vilja utan din”, se Matt 26:39. Gud vet om våra prövningar, inte bara som Gud, utan också som människa. Ordet för hjälp är ”boetheo” som bara används 8 ggr i NT. Det består av två ord, ”boe” som betyder ”ropa” och ”theo” som betyder ”springa”. Ursprungligen betydde ordet ”att springa till någon i nöd för att hjälpa” och ”att skynda till undsättning till någon som är betryckt” för att sedan få den mer generella betydelsen ”att hjälpa”.]</i>


text:
<pb/>Därför, heliga syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, delaktiga i den himmelska kallelsen, se noga på den apostel <i>(budbärare)</i> och överstepräst som vi bekänner, Jesus.


text:
Se hur han alltid är trogen mot Gud som insatte honom <i>[till apostel och överstepräst]</i>, på samma sätt som Mose var trogen i hela Guds hus <i>(Guds andliga familj) [4 Mos 12:7]</i>.


text:
För Jesus förtjänar mycket större ära än Mose, på samma sätt som den som bygger ett hus förtjänar mycket större ära än själva huset. <pb/><i>[Jesus kallas ofta överstepräst, men detta är enda gången i NT han benämns apostel. Samma grekiska ord ”apostello” används i berättelsen där Mose kallas och ”sänds” av Gud att gå till Farao, se 2 Mos 3:10.]</i>


text:
<pb/>Alla hus har en byggmästare, men Gud är den som byggt allt <i>(han är arkitekten och den som uppfört och inrett allt)</i>.


text:
Men Kristus var trogen över Hans <i>[sin egen Fars]</i> hus <i>[inte bara som en tjänare som Mose utan]</i> som en Son. Det är vi som nu är detta hus, om vi behåller <i>(är uthålliga och håller fast vid)</i> den frimodighet och stolthet som vårt hopp ger oss <i>(det vi fritt och glatt talar om)</i>.


text:
<pb/><i>[Nu följer den andra varningen av fem i detta brev. Till skillnad från den första varningen som handlade om att ouppmärksamt driva ifrån tron, se Heb 2:1-4, handlar denna om att medvetet inte förhärda sitt hjärta. Författaren tar israeliternas uttåg ur Egypten och deras ökenvandring som varnande exempel.</i> <pb/><i>Israeliterna var fast i Egyptens slaveri, som är en bild på synden. På samma sätt som de blev befriade genom ett lamms blod, befriar Jesus - Guds lamm - från syndens slaveri, se Kol 1:13-14. Det var inte Guds vilja att de skulle vara kvar i öknen, men när de kom fram till gränsen till Kanans land började de tvivla på löftet, se 4 Mos 13-14. En vandring som kunde ta 11 dagar tog 40 år och en hel generation dog i öknen utan att inta landet och komma in i vilan. Att korsa Jordanfloden och komma in i trons vila representerar för en kristen att få del av det andliga arvet i Kristus, se Ef 1:3, 11, 15-23. På samma sätt beskriver ökenvandringen en kristen som tvivlar på Guds löften.]</i> <pb/>Därför säger den helige Ande <i>[som inspirerade psaltarpsalmens författare att skriva]</i>: <pb/>I dag, om ni hör hans röst,


text:
<pb/>förhärda inte era hjärtan som vid upproret <i>(förbittringen, provokationen)</i> <pb/><t><i>[vid Refidim då man var utan vatten, se 2 Mos 17:1-7]</i>,</t> <t>under prövningens dag i öknen,</t>


text:
<pb/>där era fäder frestade mig <pb/><t>och prövade mig fast de sett mina gärningar i fyrtio år.</t>


text:
<pb/>Därför var jag vred på det släktet, <pb/><t>och jag sade: De är ständigt vilsna i sina hjärtan,</t> <t>de känner inte mina vägar.</t>


text:
<pb/>Så svor jag i min vrede: <pb/><t>De ska aldrig komma in i min vila.</t> <pb/><i>[Citat från Ps 95:7-11. På samma sätt som Paulus skriver att hela Skriften är utandad och inspirerad av Gud, bekräftar Hebreerbrevet att den helige Ande inspirerade författaren av denna psalm, se även 2 Pet 1:21.]</i>


text:
<pb/>Syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, se till att ingen av er har ett ont och trolöst hjärta så att han avfaller från den levande Guden.


text:
Uppmuntra istället varandra varje dag, så länge det heter ”i dag” <i>[då det är möjligt att bli frälst, se vers 7]</i>, så att ingen av er förhärdas genom syndens makt att bedra.


text:
<pb/>Det heter: <pb/>I dag, om ni hör hans röst, <pb/><t>förhärda inte era hjärtan som vid upproret <i>(förbittringen, provokationen)</i>.</t> <pb/><i>[Ps 95:7-8, första delen i Psalmen som citeras i vers 7-11.]</i>


text:
<pb/><i>[Nu följer fem frågor. De får succesivt sitt svar i den efterföljande meningen som leder upp till en ny fråga.]</i> <pb/>Vilka var det då som hörde men ändå gjorde uppror? <pb/>Var det inte alla de som Mose förde ut ur Egypten?


text:
<pb/>Vilka var han vred på i fyrtio år? <pb/>Var det inte på dem som syndade och blev liggande som lik i öknen?


text:
<pb/>Vilka gällde hans ed ”att de aldrig skulle komma in i hans vila” <i>[vers 11]</i>, <pb/><t>var det inte dem som <i>[hade lyssnat på Guds ord men]</i> vägrade lyda?</t>


text:
<pb/><i>[Sista delen i Ps 95 handlar om Guds vila.]</i> <pb/>När nu ett löfte finns kvar om att få komma in i hans vila, låt oss då akta oss så att ingen av er visar sig gå miste om det.


text:
För det glada budskapet har blivit predikat för oss också, på samma sätt som för dem <i>[israeliterna i öknen]</i>. Men för dem blev budskapet de hörde till ingen nytta, eftersom de inte kombinerade <i>(förenade, blandade)</i> det med tro.


text:
Det är vi som tror som går in i vilan. Herren säger: <pb/>Så svor jag i min vrede: <pb/><t>De ska aldrig komma in i min vila. <i>[Ps 95:11]</i></t> <pb/>Ändå har hans verk stått färdiga sedan världens skapelse,


text:
för på ett ställe säger han om den sjunde dagen: Och Gud vilade på den sjunde dagen från alla sina verk. <i>[1 Mos 2:2]</i>


text:
<i>[Tillbaka till den text som jag citerade tidigare från Psaltaren.]</i> Här säger han: ”De ska aldrig komma in i min vila.” <i>[Ps 95:11]</i>


text:
Det står alltså fast att vissa går in i vilan, och att de som först fick höra evangeliet inte kom in på grund av olydnad <i>[som är det synliga resultatet av otro]</i>.


text:
På nytt bestämmer han en speciell dag, <i>[en ny]</i> ”i dag” <i>[då det är möjligt att få gå in i vilan, se Heb 13:7]</i> när han talar genom David långt senare <i>[omkring femhundra år efter Josua, och intåget i löfteslandet]</i> i de orden som redan har citerats: <pb/>I dag, om ni hör hans röst, <pb/><t>förhärda inte era hjärtan. <i>[Ps 95:7-8]</i></t>


text:
<pb/><i>[Denna vila syftade inte på hur israeliterna kom in i landet Kanan.]</i> För om Josua hade fört dem in i vilan <i>(då man vilar från arbete)</i>, skulle Gud inte senare ha talat om en annan dag.


text:
Alltså kvarstår en sabbatsvila för Guds folk. <i>[Detta är enda gången ordet sabbatsvila, grekiska ”sabbatismos” används. Det beskriver en fulländad vila, se Upp 14:13.]</i>


text:
Den som går in i hans <i>[Guds]</i> vila får vila sig från sina gärningar, liksom Gud vilade från sina.


text:
Låt oss därför sträva efter att komma in i den vilan, så att ingen kommer på fall som de och blir ett exempel på olydnad.


text:
<pb/>Guds ord är levande och fullt av kraft, det är skarpare än ett tveeggat svärd. <pb/><i>[Ordagrant ”ett svärd med två munnar som en flod”. Guds ord från hans mun är ena sidan, och när vi med vår mun talar Guds ord är det den andra sidan av svärdet]</i>. <pb/>Guds ord tränger igenom <i>(skär djupt och rakt igenom)</i> så att det skiljer: <pb/>själ och ande, <pb/>leder och märg, <pb/>det är en god <i>(skicklig, passande, lämplig)</i> domare över tankar och hjärtats uppsåt. <pb/><i>[Själen liknas vid de synliga lederna i kroppen, medan anden är som märgen inuti benstommen som producerar blodkroppar och är källan till livet, se 3 Mos 17:11. Anden är människans innersta som ger liv.]</i>


text:
<pb/>Inför Gud är ingenting skapat dolt, allt är naket och exponerat <i>(öppet)</i> för hans ögon. Inför honom måste vi alla stå till svars <i>(öppet redovisa räkenskap för våra liv)</i>. <pb/><i>[Ordet ”exponerat” används endast här i Nya Testamentet och betyder ordagrant ”nacken böjd bakåt, öppen och exponerad”. Det beskriver en brottare som tar ett avgörande grepp på sin opponent och böjer bak hans huvud och visar segervisst upp hans ansikte inför åskådarna. Det kan också beskriva hur nacken på ett djur som ska offras böjs bak och exponeras för kniven. Prästen som ska offra öppnar upp djuret och ser in i alla delar. Särskilt sista betydelsen passar in i sammanhanget med det tveeggade svärdet.]</i>


text:
<pb/><i>[Mose ledde inte in israeliterna i det lovade landet, han själv blev förbjuden att gå in. Josua ledde dem in i landet, men inte in i en andlig vila, se Heb 4:8. Hur är det då med den första översteprästen Aron, kan hans tjänst med alla offer och ceremonier leda in i vilan?]</i> <pb/>Vi har en stor <i>(överlägsen)</i> överstepräst, Jesus, Guds Son, som <i>[redan]</i> har uppstått och passerat igenom himlarna. Låt oss hålla fast vid <i>(vara trogna)</i> bekännelsen <i>(tänka, agera och säga samma sak som Gud)</i>.


text:
För vi har inte en överstepräst som saknar förmåga att ha medlidande <i>(känna, sympatisera)</i> med vår kroppsliga bräcklighet <i>(själsliga svagheter, mottaglighet för frestelser och sjukdomar)</i>, utan en som har blivit frestad på alla områden på samma sätt som vi, men utan synd.


text:
<pb/>Låt oss därför frimodigt <i>(utan fruktan, öppet)</i> närma oss nådens tron, för att få barmhärtighet <i>[förlåtelse från tidigare synd och misstag]</i> och ta emot nåd <i>(börja erfara Guds kraft)</i> som hjälper i rätt tid för varje behov. <pb/><i>[Nåden är den kraft som hjälper oss just i den stund då vi behöver den som mest, nåden är den kraft som lyfter oss upp när vi ligger ned.]</i>


text:
<pb/>Varje överstepräst blir utsedd bland människor <i>[inte änglar, se Heb 2:14, 16]</i> och insatt för människors skull, för att göra tjänst inför Gud och bära fram gåvor och offer för deras synder.


text:
Han kan ha medkänsla med <i>(där han varken är för tolerant eller för hård mot)</i> dem som är okunniga <i>(inte medvetna om sina synder)</i> och vilseledda, eftersom han själv är svag <i>[utsatt för mänsklig svaghet]</i>


text:
och därför måste bära fram syndoffer både för folket och för sig själv. <pb/><i>[I 3 Mos 16 beskrivs översteprästens offer på försoningsdagen - Jom kippur. Ordet för ”medkänsla” används bara här i hela Bibeln och beskriver någon som inte är hård mot syndare men inte heller ser mellan fingrarna på synd.]</i>


text:
<pb/>Ingen tar sig denna värdighet, utan man blir kallad av Gud liksom Aron blev det. <i>[Aron var Moses bror och israeliternas första överstepräst, se 2 Mos 28:1.]</i>


text:
Så var det också med Kristus. Han tog sig inte värdigheten som överstepräst, utan fick den av honom som sade: <pb/>Du är min Son, <pb/><t>jag har fött dig i dag. <i>[Ps 2:7]</i></t>


text:
<pb/>Han säger också på ett annat ställe: <pb/>Du är präst för evigt, <pb/><t>på samma sätt <i>(i samma släktled)</i> som Melkisedek.</t> <pb/><i>[Ps 110:4. Se även Heb 7:1-10, Melkisedek var samtida präst och kung med Abraham, se 1 Mos 14:17-24.]</i>


text:
<pb/>Medan han <i>[Jesus]</i> levde här i köttet <i>[på jorden som en människa]</i>, ropade han högt under tårar när han bad <i>(böner för speciella behov)</i> och åkallade <i>(bad om beskydd till)</i> den som kunde frälsa <i>(rädda)</i> honom ut från döden <i>[för att stå upp till evigt liv efter korset]</i>, och han blev bönhörd på grund av sin gudsfruktan <i>[villighet att tillbe Gud och underordna sig Guds vilja]</i>. <pb/><i>[Gäller främst Jesu bön i Getsemane, se Matt 26:39; Mark 14:36; Luk 22:41, 44.]</i>


text:
<pb/>Även fast han var en son <i>[Guds Son, med privilegier och rättigheter]</i>, fick han lära sig lydnad genom sitt lidande.


text:
När han slutfört allt <i>(blivit fullkomnad)</i> blev han källan <i>(ursprunget)</i> till evig frälsning <i>(räddning)</i> för alla som lyder honom,


text:
och han blev avskild <i>(tillsatt)</i> som överstepräst, en sådan präst som Melkisedek <i>(samma rang)</i>.


text:
<pb/><i>[Nu följer den tredje varning av fem i detta brev. Varningen som handlar om andlig omognad ramas in av undervisning om Melkisedek.]</i> <pb/>Angående detta har vi mycket att säga men det är svårt att förklara, eftersom ni blivit så tröga <i>(ovilliga)</i> att höra <i>(lata att ta till er andlig insikt)</i>. <i>[Ämnet om Melkisedek tas upp grundligt senare i Heb 7:1-10:18.]</i>


text:
Ni borde ha blivit lärare för länge sedan, men nu behöver ni någon som lär er de första grunderna i Guds ord igen. Ni behöver mjölk, inte fast föda!


text:
För den som bara lever av mjölk är inte mogen för en undervisning om rättfärdighet, för han är fortfarande ett barn <i>[andligt omogen]</i>.


text:
Den fasta födan är till för vuxna <i>[andligt mogna]</i>, för dem som genom övning har fått sinnena skärpta till att skilja mellan gott och ont. <i>[Avgöra om det som undervisas kommer från Guds Ord, se Heb 13:9.]</i>


text:
<pb/>Låt oss gå <i>(föras)</i> framåt och passera de första grunderna i undervisning och doktrinerna <i>(läran)</i> om Kristus, avancera stadigt mot den fullhet och fullkomlighet som tillhör andlig mognad. <pb/>Låt oss inte igen lägga grunderna <i>[som är]</i>: <pb/>Omvändelse från döda gärningar <pb/><t>och tro på Gud.</t>


text:
<pb/>Undervisning om <pb/><t>dop <i>[plural, de judiska reningsdopen, det kristna dopet i vatten, i den helige Ande och i lidande]</i>,</t> <t>handpåläggning <i>[plural, flera händer, flera personer eller flera tillfällen]</i>,</t> <t>uppståndelsen av de döda,</t> <t>och evig dom.</t> <pb/><i>[Detta är områdena som brevets mottagare skulle varit fullt kunniga i och medvetna om för länge sedan.]</i>


text:
<pb/>Det är omöjligt för dem som <pb/><t>en gång blivit upplysta,</t> <t>smakat den himmelska gåvan,</t> <t>fått del av den helige Ande,</t>


text:
<pb/>smakat Guds goda ord <i>[grekiska ordet ”rhema”, specifikt ord levandegjort av den helige Ande]</i>, <pb/><t>och den kommande tidsålderns <i>(världens)</i> krafter,</t>


text:
<pb/>men sedan vänt sig bort <i>(brutit kontraktet)</i>, att på nytt föra dem till omvändelse, eftersom de själva korsfäster Guds Son på nytt och hånar honom offentligt.


text:
<pb/>En åker som dricker det regn som ofta faller på den och som ger god skörd åt dem som den odlas för, den åkern får välsignelse från Gud.


text:
Men bär den <i>[samma jord]</i> törnen och tistlar är den värdelös och farligt nära förbannelsen. Slutet blir att den bränns av.


text:
<pb/><i>[På samma sätt som den tidigare varningen att inte förhärda hjärtat och tappa tron avslutades med en uppmuntran, se Heb 4:14-16, avslutas denna varning att inte vara andligt omogen med en uppmuntran.]</i> <pb/>Men när det gäller er, våra högt älskade, är vi övertygade om det bästa, det som för till frälsning, trots att vi talar på detta sätt.


text:
Gud är inte orättvis, han glömmer inte vad ni har gjort och vilken kärlek <i>(som är osjälvisk och utgivande)</i> ni visat hans namn genom att tjäna de heliga, nu som förr.


text:
Men vi önskar att ni var och en ska visa samma iver att bevara den fulla vissheten i hoppet ända till slutet.


text:
Bli inte <i>(sluta att vara) [andligt]</i> neutrala <i>(passiva, slöa, försvagade, apatiska)</i> utan efterlikna <i>(bli efterföljare, imitatörer av)</i> dem som genom tro och tålamod <i>[nu]</i> infriar löftena.


text:
<pb/>För när Gud gav löften till Abraham, svor han vid sig själv, eftersom han inte hade något högre att svära vid.


text:
Han sade: <pb/>Jag ska rikligt välsigna dig, <pb/><t>och rikligt föröka dig. <i>[1 Mos 22:17]</i></t>


text:
Människor svär vid den som är större än de själva, och eden blir en bekräftelse som gör slut på alla invändningar.


text:
När Gud ännu klarare ville visa för löftets arvingar hur orubbligt hans beslut är, bekräftade han det med en ed.


text:
Så skulle vi, genom två orubbliga fakta <i>[hans löfte och ed]</i>, där Gud omöjligt kan ljuga, få en kraftig uppmuntran, vi som har tagit vår tillflykt <i>(har flytt för att komma i säkerhet)</i> till det hopp vi har framför oss.


text:
Dit gick Jesus in och öppnade vägen för oss: <pb/>när han blev överstepräst för evigt, <pb/><t>på samma sätt som Melkisedek.</t> <pb/><i>[Ps 110:4; Heb 5:6, 10; 7:1-17.]</i> <pb/><i>[Stycket avslutas med samma citat från Psaltaren som inledde detta stycke i Heb 4:6. Huvudpoängen är att en kristen måste växa i tron och inte förbli omogen. Varningarna i Hebreerbrevet följer ett stegrande mönster. Om en troende börjar driva bort från Guds Ord, se Heb 2:1-4, leder det till ett hårt hjärta, se Heb 3:7-4:13. Detta leder i sin tur till en ovillighet att höra, se Heb 5:11-6:20. Lösningen är att hålla fast vid Gud och hoppet som liknas vid ett fast ankare. Nästa stycke går vidare och förklarar hur Melkisedek är en förebild till Jesus.]</i>


text:
<pb/><i>[Melkisedek har introducerats i tidigare kapitel. Nu sker en grundligare genomgång som visar att han är en förebild till Jesus. Melkisedek nämns bara två gånger i GT. Han dyker plötsligt upp i berättelsen om Abraham, se 1 Mos 14:18-20 och citeras i Ps 110 som är messiansk. De första tre verserna i detta kapitel är en enda vers i grekiskan.]</i> <pb/>För denne Melkisedek <pb/><t>kung i Salem <i>[kortare namnform av Jerusalem, se Ps 76:3]</i>,</t> <t>präst åt Gud den Högste,</t> <t>den som mötte Abraham på hans väg tillbaka efter segern över kungarna och välsignade honom,</t>


text:
<pb/>den som Abraham gav tionde av allt <i>[segerbyte]</i>, <pb/><t>först och främst, som hans namn betyder</t> <t>är han ”rättfärdighetens kung”,</t> <t>han är även Salems kung,</t> <t>det vill säga ”fridens kung”,</t>


text:
<pb/>utan far, <pb/><t>utan mor,</t> <t>utan släktregister,</t> <t>hans dagar har ingen början,</t> <t>hans liv har inget slut:</t> <t>han är som Guds Son,</t> <pb/>och förblir präst för evigt.


text:
<pb/>Se hur stor han är, om till och med vår stamfar Abraham <pb/><t>gav honom tionde av sitt bästa byte.</t>


text:
<pb/>De av Levis söner som blir präster ska enligt lagen få tionde av folket <i>[4 Mos 18:21-32]</i>, <pb/><t>alltså av sina bröder <i>[judiska landsmän]</i>,</t> <t>trots att de också härstammar från Abraham.</t>


text:
<pb/>Men Melkisedek, som inte var av deras släkt, <pb/><t>fick tionde av Abraham</t> <t>och välsignade honom som hade fått löftena.</t> <pb/><i>[På samma sätt behöver inte Jesus vara från Levi stam.]</i>


text:
<pb/>Ingen kan förneka att det är den lägre <i>[Abraham]</i> <pb/><t>som blir välsignad av den högre <i>[Melkisedek, som i sin tur är en förebild till Jesus]</i>.</t>


text:
<pb/>I ena fallet är det dödliga människor <i>[levitiska präster, vers 5]</i> som får tionde, <pb/><t>i det andra är det en som har fått vittnesbördet att han lever.</t>


text:
<pb/>Man kan säga att även Levi, som tar emot tionde, <pb/><t>själv har gett tionde genom Abraham,</t>


text:
<pb/>eftersom han fanns till som ofödd i sin förfaders kropp <pb/><t>när Melkisedek mötte honom.</t>


text:
<pb/>Om nu fullkomlighet hade gått att nå genom den levitiska prästtjänsten - och på den grunden fick folket lagen - varför måste det då uppstå en annan präst, en som Melkisedek, en som inte sägs vara som Aron?


text:
Han som det talas om hör till en annan stam, och från den stammen har ingen gjort tjänst vid altaret.


text:
Det är tydligt att vår Herre har kommit ur Juda stam, och Mose har inget sagt om präster från den stammen. <pb/><i>[Jesus kommer från Juda stam, se Matt 1:2; Luk 3:33. När Jakob välsignar och profeterar över sina söner i 1 Mos 49 ges fler detaljer varför Juda räknas som den förstfödde. Förstfödslorätten togs från Ruben eftersom han låg med sin fars bihustru. Den gick förbi Simeon och Levi på grund av deras grymhet när de mördade en hel by efter att Dina hade våldtagits. Därför blev Juda räknad som förstfödd. En strof i välsignelsen från vers 10 pekar tydligt på Jesus: ”Spiran skall inte vika från Juda, inte härskarstaven från hans fötter, förrän han som den tillhör kommer och folken blir honom lydiga.”]</i>


text:
Han får nämligen vittnesbördet: <pb/>Du är präst för evigt, <pb/><t>på samma sätt som Melkisedek.</t> <pb/><i>[Ps 110:4, detta är tredje gången samma passage citeras, se 5:6, 6:20.]</i>


text:
för lagen åstadkom aldrig något fullkomligt. Men ett bättre hopp har kommit, och genom det kan vi närma oss Gud.


text:
men Jesus har blivit det genom en ed av den som sade till honom: <pb/>Herren har gett sin ed <pb/><t>och ska inte ångra sig:</t> <pb/>Du är präst för evigt. <pb/><i>[Ps 110:4]</i>


text:
<pb/>De andra prästerna har blivit fler och fler, därför att döden hindrade dem från att stå kvar i sin tjänst.


text:
Men eftersom han <i>[vår överstepräst Jesus]</i> lever för evigt, har han ett permanent <i>(oföränderligt)</i> prästadöme.


text:
Därför kan han fullständigt <i>(helt och fullt, nu och för all framtid)</i> frälsa <i>(hela, bevara, upprätta, försörja)</i> dem som kommer till Gud genom honom, för han lever alltid och kan vädja för dem <i>(gripa in och medla, be för vår skull)</i>.


text:
<pb/>Det var nödvändigt att vi fick en sådan överstepräst: helig, oskyldig, inte nedsmutsad av synd, skild från syndare och upphöjd över himlarna.


text:
Han behöver inte göra de dagliga offren, som de andra översteprästerna, först för sina egna synder och sedan folkets. Detta gjorde han en gång för alla, när han offrade sig själv.


text:
Lagen insätter svaga människor som överstepräster, men ordet som bekräftades med ed och kom efter lagen, insätter Sonen, som är fullkomlig för evigt.


text:
<pb/>Här är huvudpunkten <i>(det viktigaste)</i> i det vi säger: <pb/>Vi har en sådan överstepräst som sitter <pb/><t>på högra sidan om Majestätets tron i himlarna,</t>


text:
<pb/>och som tjänar i helgedomarna, <pb/><t>det sanna tabernaklet som Herren själv och ingen människa har rest.</t> <pb/><i>[Detta är brevets huvudpunkt, det är även det kiastiska centrumet. Två huvudtankar finns här, Jesus sitter ner och han tjänar.</i> <pb/><i>1. Uttrycket ”att Jesus sitter” kommer från Ps 110:1. Detta har beskrivits i Heb 5:1-10 och Heb 7:1-28. Det fanns inga stolar i tabernaklet eftersom prästen aldrig blev klar med sina sysslor. Varje upprepat offer var en påminnelse om att inget offer gav fullständig frälsning. Blodet från djur som offrades tog inte bort skulden, den bara täckte den. Jesus är den som tar bort världens synd, se Joh 1:29. Att Jesus som överstepräst sitter ner beskriver att hans verk är fullbordat, i kontrast till Aron som står och gör tjänst, se Heb 10:11.</i> <pb/><i>2. Att han tjänar i det himmelska tabernaklet beskrivs i nästa sektion, se Heb 9:1-10:18.]</i>


text:
<pb/>En överstepräst blir insatt för att frambära gåvor och offer, och därför måste också Kristus ha något att bära fram.


text:
Hade han nu varit på jorden skulle han inte ens vara präst, eftersom det redan finns andra som bär fram de offergåvor som lagen föreskriver.


text:
De gör tjänst i en helgedom som bara är en kopia <i>(prototyp, modell)</i> och skuggbild av den <i>[verkliga och sanna]</i> himmelska helgedomen. För även när Mose höll på att bygga tabernaklet blev han varnad av Gud: <pb/>Se till att du gör allt efter den förebild <i>(mönster, att likna det)</i> <pb/><t>som du har fått se på berget. <i>[2 Mos 25:40]</i></t>


text:
<pb/>Men nu har Kristus ett högre prästämbete, liksom han också är medlare för ett bättre förbund <i>[än det gamla]</i> som är grundat på bättre löften. <i>[Alla Guds löften är goda, men dessa har än större välsignelser.]</i>


text:
<pb/>För om det första förbundet <i>[kontraktet som gavs till Israel genom Mose på berget Sinai]</i> hade varit utan brist, skulle det inte behövas ett andra.


text:
Men Gud förebrår dem när han säger <i>[genom profeten Jeremia]</i>: <pb/>Se, dagar ska komma, säger Herren, <pb/><t>då jag ska sluta ett nytt <i>(bättre)</i> förbund <i>(kontrakt)</i></t> <t>med Israels hus <i>[de tio norra stammarna]</i> och med Juda hus <i>[i söder]</i>.</t> <pb/><i>[Jeremia levde i en tid då israeliterna var splittrade i det norra riket, Israel, och det södra, Juda. Löftet om ett nytt förbund handlar också om att läka såren mellan Guds folk, i Kristus finns försoning, se 2 Kor 5:19.]</i>


text:
<pb/>Det ska inte vara som det förbund jag slöt med deras fäder <pb/><t>den dag jag tog deras hand och förde dem ut ur Egyptens land,</t> <t>för de blev inte kvar i förbundet med mig,</t> <t>så jag brydde mig inte om dem, säger Herren.</t>


text:
<pb/>Nej, detta är det förbund som jag efter denna tid <pb/><t>ska sluta med Israels hus, säger Herren:</t> <pb/>Jag ska lägga mina lagar i deras sinne <pb/><t>och skriva dem i deras hjärtan.</t> <pb/>Jag ska vara deras Gud, <pb/><t>och de ska vara mitt folk.</t>


text:
<pb/>Då ska ingen mer behöva undervisa sin landsman eller sin broder och säga: <pb/><t>”Lär känna Herren!”</t> <pb/>Alla kommer att känna mig, <pb/><t>från den minste av dem till den störste,</t>


text:
<pb/>för jag ska i nåd förlåta deras missgärningar <pb/><t>och aldrig mer minnas deras synder.</t> <pb/><i>[Jer 31:31-34. Detta är det längsta GT citatet i NT.]</i>


text:
<pb/>När han talar om något nytt <i>(bättre) [det nya förbundet]</i>, har han därmed förklarat det första <i>[förbundet]</i> föråldrat <i>(utslitet, gammalt)</i>. Det som blir gammalt och föråldrat är på väg att <i>(nära att)</i> försvinna. <pb/><i>[Templet i Jerusalem blev förstört av romarna 70 e.Kr. Den judiska historikern Josefus skriver att de dagliga offren upphörde 5:e augusti. Uttalandet att det gamla ”är på väg att försvinna” och presens formen i Heb 9:6-9 att prästen ”tjänar nu” i templet kan antyda att templet fortfarande stod i Jerusalem när Hebreerbrevet skrevs.]</i>


text:
<pb/><i>[Mose fick noggranna instruktioner för hur tabernaklet skulle utformas, den andra halvan av 2 Mosebok ägnas åt dessa detaljer. Ett annat namn på tabernaklet var ”uppenbarelsetältet” eller mer ordagrant översatt ”mötestältet”, se t.ex. 2 Mos 33:7. Ordet beskriver tältets funktion att vara en mötesplats mellan Gud och människa.]</i> <pb/>Ett tabernakel inreddes med ett första rum som kallades det heliga. Där stod: <pb/>ljushållaren <i>[menoran, den sjuarmade ljusstaken, se 2 Mos 25:31-39]</i> <pb/>och bordet <i>[2 Mos 25:23-30]</i> <pb/><t>med skådebröden <i>[2 Mos 25:30; 3 Mos 24:5-8]</i>.</t>


text:
<pb/>Bakom det andra förhänget <i>(draperiet, förlåten)</i> fanns ett rum som kallades det allra heligaste <i>[2 Mos 26:31-34]</i>.


text:
Dit hörde: <pb/>det förgyllda rökelsealtaret <pb/><i>[2 Mos 30:1-6. Rökelsealtaret som var helt klätt i guld stod vid förhänget i det heliga rummet, men förknippas med det allra heligaste eftersom det används på försoningsdagen då översteprästen går in i det allra heligaste, se 3 Mos 16:13.]</i> <pb/>och förbundsarken, <pb/><t>som var överdragen med guld på alla sidor <i>[2 Mos 25:10-22]</i>.</t> <pb/>I arken fanns: <pb/><t>en guldkruka med mannat <i>[2 Mos 16:33-34]</i>,</t> <t>Arons stav som hade grönskat <i>[4 Mos 17:1-11]</i></t> <t>och förbundets tavlor <i>[2 Mos 25:16; 40:20]</i>.</t>


text:
<pb/>Ovanpå den stod härlighetens keruber <i>[som representerar Guds närvaro, se Hes 9:3]</i> <pb/><t>som överskuggade nådastolen <i>(platsen för försoningsoffret där synd är förlåten)</i>. <i>[2 Mos 25:18-22]</i></t> <pb/>Men vi kan inte gå in på alla detaljer runt detta nu.


text:
<pb/>Så var det ordnat. I det första rummet går prästerna ständigt in och förrättar sin tjänst. <i>[Olivolja skulle fyllas på i ljusstaken som tändes varje kväll och lyste fram till morgonen, se 2 Mos 27:20-21. De tolv skådebröden byttes ut varje sabbat, se 3 Mos 24:5-8. Dagligen offrades två lamm, se 4 Mos 28:3; 2 Mos 29:38-42.]</i>


text:
I det andra rummet är det bara översteprästen som går in, en gång om året <i>[på försoningsdagen - Jom kippur, 3 Mos 16:12-16]</i>, och då aldrig utan blod som han bär fram för sina och folkets oavsiktliga synder.


text:
<pb/>Därigenom visar den helige Ande att vägen in i det allra heligaste ännu inte är uppenbarad så länge det första rummet består. <pb/><i>[Själva existensen av ett yttre rum som skyddade det allra heligaste visar att Gamla Testamentets ceremonier och regler begränsade tillgängligheten till Guds närvaro. När Jesus dog på korset brast förlåten uppifrån och ner, se Matt 27:50-51.]</i>


text:
<pb/>Detta <i>[den yttre delen av tabernaklet, det heliga]</i> är en bild <i>(liknelse, illustration, parallell)</i> av den tid som nu är <i>[första förbundet]</i>, när gåvor och offer bärs fram som inte kan rena samvetet hos den som förrättar tjänst.


text:
Dessa <i>[yttre ceremonier och ritualer]</i> rör bara mat och dryck och olika reningar <i>[ceremoniella reningsdop och bad]</i>. De var yttre regler <i>(för kroppen)</i> som skulle följas fram till tiden för en bättre ordning <i>[ett bättre förbund]</i>.


text:
<pb/>Men nu har Kristus kommit som överstepräst för det goda som skulle komma. Genom det större och fullkomligare tabernaklet, som inte är gjort av människohand och alltså inte tillhör den här skapelsen,


text:
gick han in i det allra heligaste en gång för alla, inte med bockars och kalvars blod utan med sitt eget blod, och vann en evig återlösning.


text:
Om nu redan blodet av bockar och tjurar <i>[3 Mos 16:14-16]</i> och askan från en <i>[röd]</i> kviga <i>[4 Mos 19:2, 17-18]</i> kan stänkas på de orena och helga till yttre renhet,


text:
hur mycket mer ska då inte Kristi blod rena våra samveten från döda gärningar så att vi tjänar den levande Guden? Han har genom den evige Ande framburit sig själv som ett felfritt offer åt Gud.


text:
<pb/>Därför är Kristus medlare för ett nytt förbund, för att de som är kallade <i>[oavsett nationalitet, se Apg 2:39]</i> ska få det utlovade eviga arvet, när han nu med sin död har friköpt oss från överträdelserna under det första <i>[gamla]</i> förbundet.


text:
Där det finns ett testamente <i>[samma ord som översatts ”förbund” i föregående vers]</i> måste man visa att den som har upprättat det är död.


text:
<pb/><i>[Mose renar det jordiska, hör ihop med hur Jesus renar det himmelska, se vers 23-24.]</i> <pb/>På samma sätt var det med det första testamentet <i>(förbundet)</i>. Det var tvunget att instiftas <i>(öppnas)</i> med blod <i>[från offerdjur för att träda i kraft]</i>.


text:
När Mose hade förkunnat lagens alla bud för hela folket, tog han blodet av kalvar och bockar tillsammans med vatten, scharlakansröd ull och isop och stänkte det både på själva bokrullen och på allt folket.


text:
<pb/>Han sade: <pb/><t>Detta är blodet för det förbund som Gud har befallt er att hålla. <i>[2 Mos 24:8]</i></t>


text:
Så renas enligt lagen nästan allting med blod, och utan att blod utgjuts ges ingen förlåtelse. <pb/><i>[Detta är styckets centrum och svarar på frågan att det var nödvändigt för Jesus att dö.]</i>


text:
<pb/>Alltså måste <i>[de jordiska]</i> avbilderna <i>(exemplen, kopiorna)</i> av det <i>[verkliga]</i> som finns i himlen renas med dessa medel, men de himmelska tingen själva måste renas med bättre offer än så.


text:
Kristus gick inte in i en helgedom som är gjord av människohand och som bara är en bild <i>(modell, kopia)</i> av den verkliga helgedomen. Han gick in i själva himlen för att nu träda fram inför Guds ansikte för vår skull.


text:
Inte heller skulle han offra sig flera gånger, så som översteprästen varje år går in i det allra heligaste med blod som inte är hans eget.


text:
<pb/>I så fall hade han varit tvungen att lida många gånger sedan världens skapelse. Men nu har han trätt fram en gång för alla vid tidernas slut för att genom sitt offer utplåna synden.


text:
<pb/>På samma sätt som det är bestämt att alla människor ska dö <i>(det väntar alla) [Rom 6:23]</i> och sedan dömas,


text:
så blev Kristus offrad en gång för att bära mångas synder <i>[Jes 53:12]</i>. Han ska bli synlig <i>(träda fram)</i> en andra gång, inte för att bära synd utan för att frälsa <i>(befria)</i> dem som väntar på <i>(längtar innerligt med förväntan efter)</i> honom.


text:
<pb/>Lagen ger en skuggbild <i>[en föraning, de grova konturerna]</i> av det goda som kommer, men inte tingen i deras verkliga gestalt. Därför kan aldrig lagen genom samma offer som ständigt frambärs år efter år fullkomna dem som träder fram <i>[till altaret]</i>.


text:
Annars skulle man väl slutat offra <i>[dessa årliga offer]</i>, eftersom de som tjänstgör hade då redan varit renade en gång för alla och inte längre haft några synder på sitt samvete?


text:
Därför säger Kristus när han träder in i världen <i>[blev en människa]</i>: <pb/>Offer <i>[med djur]</i> och gåvor <i>[mat- och dryckesoffer]</i> ville du inte ha, <pb/><t>men du har berett mig en kropp <i>[för att offras]</i>.</t>


text:
<pb/>Då sade jag: Se, jag har kommit för att göra din vilja, Gud. <pb/><t>I bokrullen står det skrivet om mig.</t> <pb/><i>[Ps 40:7-9]</i>


text:
<pb/>Först säger han: ”Offer och gåvor, brännoffer och syndoffer ville du inte ha, de gladde dig inte.” Det trots att de frambärs enligt lagen.


text:
Sedan säger han: Se, jag har kommit för att göra din vilja. Han upphäver det första för att upprätta det andra.


text:
Och i kraft av den viljan är vi helgade <i>(avskilda till tjänst för Gud)</i>, genom att Jesu Kristi kropp har offrats en gång för alla.


text:
<pb/>Alla andra präster står och förrättar sin tjänst dag efter dag och bär gång på gång fram samma offer som aldrig kan ta bort synderna.


text:
Men när denne <i>[präst, Jesus]</i> hade framburit ett enda offer för alla synder för all framtid, ”satte han sig ner vid Guds högra sida” <i>[Ps 110:1]</i>,


text:
där han nu väntar på att ”Hans fiender ska läggas som en fotpall under hans fötter” <i>[Ps 110:1]</i>.


text:
För genom ett offer har han fulländat <i>(gjort sitt verk av mognad i)</i> dem som är helgade <i>(avskilda för helig tjänst)</i>.


text:
<pb/>Detta är det förbund som jag ska sluta med dem <pb/><t>efter dessa dagar.</t> <pb/>Jag ska lägga mina lagar i deras hjärtan, <pb/><t>och jag ska skriva dem i deras sinnen <i>(förstånd, tankar)</i>.</t> <pb/><i>[Jer 31:33. Samma citat som i Heb 8:10, dock är hjärta och sinne i omvänd ordning. Det nya förbundet är inte skrivet på stentavlor utan i hjärtat och förvandlar inifrån och ut, se 2 Kor 3:1-3.]</i>


text:
<pb/>Sedan säger han <i>[i nästa vers]</i>: <pb/>Deras synder <i>(vandring bort från Gud)</i> och deras laglöshet <i>(överträdelser mot lagen)</i> <pb/><t>ska jag inte längre komma ihåg.</t> <t><i>[I det gamla förbundet var den ihågkommen varje år, se vers 3.]</i></t> <pb/><i>[Jer 31:34]</i>


text:
<pb/>Nu när det finns förlåtelse för dessa <i>[synder]</i>, finns det inte längre något <i>[behov av]</i> offer för synd.


text:
<pb/><i>[Vers 19-25 är en enda mening i grekiskan.]</i> <pb/>Därför, syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, har vi full frihet <i>(visshet, frimodighet)</i> att gå in i det allra heligaste <i>[rummet i det himmelska tabernaklet där Jesus sitter vid Faderns högra sida]</i> genom Jesu blod,


text:
genom den nya och levande väg som han har öppnat för oss genom förlåten <i>[det draperi som avskilde det allra heligaste, men som delades mitt itu uppifrån och ner när Jesus dog på korset]</i>, det vill säga genom hans kropp <i>(kött) [som också bröts för vår skull]</i>.


text:
<pb/>Låt oss ständigt gå fram <i>[närma oss Gud]</i> <pb/><t>med uppriktiga <i>(genuina)</i> hjärtan</t> <t>i den övertygelse som tron ger,</t> <t>med våra hjärtan <i>[den inre människan]</i> renade <i>(bestänkta)</i> från ett ondskefullt samvete,</t> <t>och våra kroppar <i>[den yttre människan]</i> tvättade med rent vatten.</t>


text:
<pb/>Låt oss ständigt hålla fast vid <i>(få tag på och inte släppa)</i> trons bekännelse <pb/><t><i>[att säga och tänka på samma sätt som Gud]</i></t> <t>detta utan att rubbas <i>(ändra läge och position)</i>,</t> <t>för han som har givit löftet är trofast <i>(pålitlig)</i>.</t>


text:
<pb/>Låt oss ständigt tänka på <i>(ta hand om, ha omsorg om)</i> varandra. Syftet är att <i>[komma på nya sätt att]</i> sporra <i>(väcka, stimulera, inspirera)</i> varandra <pb/><t>till kärlek <i>(som är osjälviskt utgivande)</i></t> <t>och goda gärningar.</t>


text:
<pb/>Nonchalera <i>(överge)</i> inte våra sammankomster <i>(glöm inte bort församlingsgemenskapen)</i>, <pb/><t>som en del har för vana att göra,</t> <pb/>uppmuntra istället varandra, <pb/><t>och det desto mer när ni ser hur dagen närmar sig</t> <t><i>[då Jesus kommer tillbaka för att döma världen]</i>.</t> <pb/><i>[De tre huvudverben i detta stycke är: ”låt oss dra nära”, ”låt oss hålla fast” och ”tänk på varandra”. På grund av vad Jesus gjort kan vi frimodigt närma oss Gud. Det är också viktigt att se att närmandet av Gud inte är fristående från mänskliga relationer. Kärleken till Gud måste vägas upp med kärleken till medmänniskan, annars blir ingen av dessa äkta.]</i>


text:
<pb/>För om vi fortsätter att synda med vett och vilja efter att ha fått kunskap om sanningen, då finns det inte längre något offer för synderna,


text:
Den som förkastar Mose lag ska utan förbarmande dö om två eller tre vittnar mot honom <i>[enligt 5 Mos 17:6]</i>.


text:
Hur mycket strängare straff tror ni då inte den förtjänar som har trampat på <i>(föraktat)</i> Guds Son, vanvördat det förbundsblod som har helgat honom, och som smädar <i>(sårar)</i> nådens Ande?


text:
Vi känner honom som har sagt: Min är hämnden, jag ska utkräva den, och dessutom: Herren ska döma sitt folk.


text:
<pb/>Kom ihåg <i>(påminn er själva gång på gång om)</i> den första tiden, efter det att ni hade blivit <i>[andligt]</i> upplysta <i>[kommit till tro på Jesus]</i> och stod fasta trots många stora och smärtsamma lidanden.


text:
Vissa gånger var ni offentligt utpekade <i>(upptagna på världsscenen)</i> och utsatta för glåpord <i>(hån, förakt)</i> och misshandel <i>(satta under hård press)</i>, andra gånger delade ni detta med andra som gick igenom samma sak.


text:
Ni kände <i>(sympatiserade)</i> med dem som satt i fängelse, och ni accepterade med glädje att era tillgångar konfiskerades, därför att ni visste att ni ägde något bättre och mera varaktigt. <pb/><i>[Enligt romersk lag kunde påföljden för vissa brott vara konfiskering av den dömdes tillgångar. Hebreerbrevets läsare har alltså åtalats och bestraffats för sin tro på Kristus.]</i>


text:
<pb/>Kasta inte bort <i>(avfärda)</i> er frimodighet <i>(övertygelse, tillit, förtröstan)</i>, den ger stor belöning.


text:
Ni behöver nämligen uthållighet <i>(karaktär som står fast även under prövningar)</i> för att kunna göra Guds vilja och få det som är lovat.


text:
För <i>[det är som profeten Habackuk sade]</i>: <pb/>”Om en liten tid, <pb/><t>ja en mycket, mycket kort tid,</t> <pb/>då kommer han som ska komma <i>[Messias]</i>, <pb/><t>och han dröjer inte.</t>


text:
<pb/>Den rättfärdige ska leva av tro <i>[på Kristus]</i>, <pb/><t>men om han drar sig undan <i>(tillbaka av rädsla) [bort från tron, på grund av förföljelse]</i>,</t> <t>finner min själ ingen glädje i honom.”</t> <pb/><i>[Fritt citerat från Hab 2:3-4 och Jes 26:20.]</i>


text:
<pb/>Men vi hör inte till dem som drar sig undan och går förlorade, utan i stället till dem som tror och vinner sina själar.


text:
<pb/><i>[I detta kapitel, som ofta kallas trons kapitel, används ordet tro tjugofyra gånger.]</i> <pb/>Tro är att hålla fast vid <i>(stå tillsammans med, vara grundad på, leva med)</i> det som vi hoppas på, en övertygelse över det som inte <i>[ännu]</i> är synligt <i>[för våra fysiska ögon]</i>.


text:
Genom den <i>[tron]</i> har de gamla <i>[patriarkerna och andra ledare i Gamla Testamentet]</i> fått sina <i>[goda]</i> vittnesbörd.


text:
<pb/>I tro <i>[med trons ögon]</i> förstår vi hur olika tidsperioder <i>(generationer, epoker)</i> har blivit förändrade <i>(återuppbyggda, helt förvandlade till något bättre)</i> genom ett ord från Gud. Det vi nu ser med våra fysiska ögon blev till genom det som inte kunde ses.


text:
<pb/><i>[I kiasmen balanseras detta stycke mot exemplen på de människor som lidit och dött i tro, se vers 36-38.]</i> <pb/>I tro bar Abel fram ett bättre offer åt Gud än Kain, och blev rättfärdig genom att Gud själv intygade <i>(tog emot)</i> hans offergåvor <i>[1 Mos 4:4-8]</i>. Trots att han nu är död talar hans tro ännu idag. <pb/><i>[Abels exempel på tro och offer som inte kom från sin egen prestation och egna gärningar talar ännu idag till oss, se 1 Mos 4:10.]</i>


text:
<pb/><i>[Detta stycke balanseras med exemplet på de människor som segrat i tron, se vers 32-35.]</i> <pb/>I tro blev Enok uppryckt till himlen utan att se döden <i>[1 Mos 5:22-24]</i>. Man hittade inte honom för Gud hade ryckt upp honom. Redan innan han blev upptagen fick han vittnesbördet att han hade funnit nåd hos Gud.


text:
<pb/>Utan tro är det omöjligt att behaga <i>(bli accepterad av)</i> Gud. För den som närmar sig honom måste ju tro att han existerar och att han belönar dem som ärligt söker honom.


text:
<pb/><i>[Följande exempel handlar om vatten och hur Noas familj räddas undan domen. Stycket balanseras med berättelsen hur israeliterna korsar Röda havet och räddas, se vers 29.]</i> <pb/>I tro byggde Noa, uppfylld av helig fruktan, en ark för att rädda sin familj, sedan han fått en gudomlig varning om det som ännu inte kunde ses <i>[1 Mos 6:13-22]</i>. Genom denna tro dömde han världen <i>[för dess otro]</i> och fick själv ta del av <i>(ärva)</i> rättfärdigheten som kommer från tro <i>(att vara trofast)</i>.


text:
<pb/><i>[Abraham lämnade staden Ur i Mesopotamien. Stycket balanseras av hans ättlingars uttåg ur Egypten, se vers 20-28.]</i> <pb/>I tro lydde Abraham när han blev kallad att dra ut till ett land som han skulle få i arv, och han gav sig i väg utan att veta vart han skulle gå <i>[1 Mos 12:1-4]</i>.


text:
<pb/>I tro bosatte han sig i löfteslandet som i ett främmande land. Han bodde i tält med Isak och Jakob som var medarvingar till samma löfte,


text:
<pb/><i>[Saras tro gjorde att hon blev mor till Isak trots sin höga ålder. Styckets tema är löftessonen Isak, som är en förebild till Jesus, och balanseras med stycket hur Abraham i tro var villig att offra sin son, se vers 17-19.]</i> <pb/>I tro fick också Sara, som var ofruktsam, kraft att bli mor till en ätt fast hon var överårig. Hon tänkte att den som hade gett löftet var trofast.


text:
Därför fick också en enda man, så gott som död, barn så talrika som himlens stjärnor och oräkneliga som sandkornen på havets strand.


text:
<pb/><i>[Kiasmens centrum. Här blir det tydligt att tron ser framåt på något som ännu inte är fullt synligt för det fysiska ögat, se vers 1.]</i> <pb/>I tro dog alla dessa <i>[Abraham, Sara, Isak och Jakob, se vers 8-12, men kan även inkludera de som nämns i vers 17-40]</i> utan att ha fått ta emot de fullbordade löftena. <i>[Under sitt jordeliv fick de inte se allt det Gud lovat dem.]</i> <pb/>Trots det såg de uppfyllandet men som på håll och välkomnade det <i>[i tro]</i> och bekände sig vara gäster och främlingar <i>(som har en temporär boning här)</i> på jorden.


text:
<pb/>De som talar på detta sätt visar helt uppenbart att de söker ett hemland <i>(fädernesland)</i>.


text:
Om de med ständig hemlängtan hade tänkt på det land som de gått ut ifrån, hade de haft otaliga tillfällen att vända tillbaka dit. <i>[Abraham och Sara lämnade staden Ur i Mesopotamien.]</i>


text:
Men nu längtade de efter <i>(sökte, sträckte de sig efter)</i> ett bättre land, det himmelska. Därför skäms inte Gud <i>[som kallas ”Abraham, Isak och Jakobs Gud”]</i> för att kallas deras Gud, för han har förberett en stad åt dem.


text:
<pb/>I tron bar Abraham fram Isak som offer när han blev satt på prov <i>[1 Mos 22:1-10]</i>. Sin ende son bar han fram, trots att han hade fått löftena


text:
Abraham räknade med att Gud hade makt att till och med uppväcka från de döda, och därifrån återfick han honom också, bildligt talat. <i>[Abraham dog 175 år gammal. Vid den tiden bestod hans släkt av en son, 75 år gammal, och två barnbarn som var 15 år.]</i>


text:
<pb/>I tron välsignade den döende Jakob Josefs båda söner <i>[1 Mos 49]</i>. Sedan tillbad han böjd mot änden av sin stav <i>[1 Mos 47:31]</i>.


text:
<pb/>I tron påminde Josef på sin dödsbädd om Israels barns uttåg och gav befallning om vad som skulle ske med hans ben. <i>[1 Mos 50:24-25; 2 Mos 13:19]</i>


text:
<pb/>I tro gömde Moses föräldrar sitt nyfödda barn i tre månader, eftersom de såg att han var ett vackert barn <i>[han hade inre och yttre skönhet, ordagrant ”från en stad”, dvs. från en himmelsk stad ovan]</i>. De var inte rädda för kungens <i>[Faraos]</i> förbud <i>[att låta hebreiska pojkar få leva eftersom de utgjorde ett hot mot egyptierna, 2 Mos 1:16]</i>.


text:
Han valde att dela lidandet <i>(vara delaktig i förtrycket)</i> tillsammans med Guds folk, istället för att njuta av den temporära glädje synden ger.


text:
Han ansåg <i>(efter att noga ha övervägt alla fakta)</i> att hånet <i>(förolämpningarna, smäleken)</i> som han fick utstå för Kristus <i>[Messias som skulle komma]</i> var en större rikedom än alla Egyptens skatter, för han hade sin blick riktad på lönen.


text:
<pb/>I tro lämnade han Egypten bakom sig utan att bli rädd för kungens <i>[Faraos]</i> vrede, han höll troget fast som en som såg den Osynlige.


text:
<pb/>I tro firade han påsken och strök blodet på dörrposterna för att fördärvaren inte skulle röra deras förstfödda <i>[2 Mos 12:23]</i>.


text:
<pb/>I tro korsade de <i>[Mose och israeliterna]</i> Röda havet som om det vore torrt land, men när egyptierna försökte göra samma sak dränktes de.


text:
<pb/>I tro föll Jerikos murar, efter att de <i>[israeliterna]</i> hade marscherat runt <i>(omringat)</i> dem i sju dagar.


text:
<pb/>I tro undkom den prostituerade Rahab att dödas tillsammans med dem som vägrade att tro <i>(lyda)</i>, eftersom hon hade välkomnat spejarna <i>(varit gästfri, inte varit fientligt inställd mot dem)</i>.


text:
<pb/>Vad ska jag säga mer? <pb/>Jag skulle inte hinna med att berätta om <pb/><t>Gideon <i>[som vann seger med en liten armé på 300 män, se Dom 6-8]</i>,</t> <t>Barak <i>[som lydde domaren Deboras profetiska ord, tillsammans besegrade de fienden, se Dom 4-5]</i>,</t> <t>Simson <i>[som till sist förstod att hans styrka inte kom från honom själv, se Dom 13-16]</i>,</t> <t>Jefta <i>[Dom 10:6-12:15]</i>,</t> <t>David <i>[1 Sam 16 - 1 Kung 2]</i>,</t> <t>Samuel <i>[1 Sam 1-16]</i></t> <t>och profeterna.</t>


text:
<pb/>I tro <pb/>besegrade de kungariken, <pb/>utövade rättfärdighet <i>(styrde de landet på ett rättfärdigt sätt)</i>, <pb/>fick se <i>[Guds]</i> löften gå i uppfyllelse, <pb/>stängde lejons gap <i>[Dan 6]</i>,


text:
<pb/>släckte rasande eld, <pb/>undkom svärdets egg, <pb/>var svaga men fick kraft, <pb/>blev starka i strid, <pb/>drev främmande härar på flykten.


text:
<pb/>Kvinnor fick <i>[i tro]</i> sina döda tillbaka <pb/><t>genom uppståndelse,</t> <pb/>andra blev torterade och accepterade inte befrielsen <i>[som erbjöds om de förnekade tron]</i>, <pb/><t>för de ville nå en bättre uppståndelse.</t> <pb/><i>[Gamla Testamentet har två exempel på kvinnor som fått sina döda söner tillbaka. Elia uppväckte en änkas son i Sarefat, se 1 Kung 17:17-24, och Elisa uppväckte en kvinnas son i Shunem, se 2 Kung 4:17-37.</i> <pb/><i>Ordet för tortyr är tumpanizo som ursprungligen beskriver hur man slår på en trumma. Ordet kan specifikt beskriva hur offret blir slagen på eller får sin kropp fastbunden och utsträckt på ett hjul, men användes generellt för olika former av tortyr.]</i>


text:
<pb/><i>[På samma sätt som Abel dödades av sin bror på grund av sin tro följer nu en rad exempel på kvinnor och män utan namn som fått lida och dö för sin tro. Ibland krävs det mer tro att stå fast i sin övertygelse än att bli befriad från besvärande omständigheter. På samma sätt som de tre unga hebréerna vägrade släppa sin tro även om Gud inte skulle befria dem från ugnen, se Dan 3:16-18.</i> <pb/><i>Ordet för andra i föregående vers är ”allos” medan denna vers börjar med ”hetros”]</i> <pb/>Andra <i>(en annan kategori av människor)</i> fick utstå <pb/><t>hån och piskrapp,</t> <t>ja, även bojor och fängelse.</t>


text:
<pb/>De blev stenade, <pb/><t>söndersågade <i>[enligt judisk tradition blev Jesaja dödad på det sättet]</i>,</t> <t>dödade med svärd.</t> <pb/>De gick runt i fårskinn och gethudar, <pb/><t>nödlidande,</t> <t>plågade</t> <t>och misshandlade.</t>


text:
<pb/>Världen var inte värdig att ta emot dem. <pb/>De irrade omkring i <pb/><t>öknar och bergstrakter,</t> <t>i grottor och hålor.</t>


text:
<pb/>Även om alla dessa <i>[exempel från GT som nämnts]</i> hade fått vittnesbörd för sin tro, fick de inte det som var utlovat.


text:
Gud har nämligen förberett något bättre för oss: först tillsammans med oss ska de nå fram till målet.


text:
<pb/><i>[Detta kapitel handlar om uthållighet. En liknelse från de grekiska löpartävlingarna används. De olympiska spelen i Olympia var störst, men liknande tävlingar anordnades även i andra städer som Korint, Delfi och Nemea. Endast romerska medborgare fick tävla, vilket ger en koppling med den himmelska staden och det himmelska medborgarskapet där den kristne har sitt medborgarskap.]</i> <pb/>Därför, eftersom vi är omgivna av en stor mängd åskådare <i>(en sky av vittnen) [några exempel gavs i förra kapitlet]</i>, låt oss <i>[författaren inkluderar sig själv]</i> då kasta bort varje onödig vikt, och särskilt synden som så lätt tynger ner oss, och låt oss löpa uthålligt <i>(i en jämn takt, tålmodigt)</i> det lopp som vi har framför oss. <pb/><i>[Bilden som målas upp är inte ett sprinterlopp utan ett längre distanslopp som kräver uthållighet. Författaren kan också ha ett stafettlopp i åtanke där vi nu löper vår delsträcka med stafettpinnen som var en brinnande fackla. Åskådarna är de som gått före och redan löpt sina lopp, de sitter nu på idrottsarenan som är fullsatt från nedersta läktaren ända upp till översta balkongerna som på den tiden just kallades skyn.</i> <pb/><i>Under träning användes vikter för att öka belastningen, men ingen atlet skulle komma på tanken att tävla med dessa vikter, dessa lade man av sig. Innan deltagarna klev in på stadion klädde de av sig eftersom man tävlade helt nakna.]</i>


text:
<pb/>Låt oss ständigt vända bort blicken från allt som distraherar <i>[som stjäl löparens uppmärksamhet]</i> och fokusera på Jesus, trons upphovsman och fullkomnare. Han såg den glädje som låg framför honom och uthärdade korset utan att bry sig om skammen, och sitter nu på högra sidan om Guds tron.


text:
Tänk på honom som uthärdade sådan bitter fiendskap från syndare <i>[betrakta och jämför den förföljelse och lidande som ni får utstå med vad Jesus har gått igenom - fäst er blick på Jesus]</i>, så att ni inte tröttnar <i>(blir kraftlösa, slutkörda)</i> och tappar modet <i>(ger upp, blir själsligt utmattade)</i>.


text:
<pb/><i>[I följande stycke fortsätter bilden från sportens värld. För att kunna löpa uthålligt krävs förberedelse och träning. I vers 11 används verbet ”gymnazo” för tränas. Även ”paideia” för fostran används fyra gånger i vers 5, 7, 8 och 11. Dessa ord gör associationer till antikens gymnasium. Ordet kommer från grekiskans ord för naken, ”gymnos” och vårt ord gymnastik härstammar från detta ord. Ett gymnasium var antikens institution för kroppslig träning, men även utbildning.]</i> <pb/>Än har ni inte gjort motstånd ända till blods i er kamp mot synden. <pb/><i>[Brevets mottagare hade fått lida för sin tro. De hade förlöjligats, misshandlats och deras tillgångar hade konfiskerats, se Heb 10:32-34. Dock hade de ännu inte lidit martyrdöden för sin tro.]</i>


text:
<pb/>Har ni helt glömt uppmaningen som talar till er som söner: <pb/>Min son, förakta inte Herrens fostran <pb/><t>och tappa inte modet när han tuktar dig,</t>


text:
<pb/>för den Herren älskar tuktar han, <pb/><t>och han disciplinerar var son han har kär.</t> <pb/><i>[Ords 3:11-12]</i>


text:
<pb/>Det är för er fostran som ni får utstå lidande. Gud behandlar er som sina söner. Vilken son blir inte fostrad av sin far?


text:
Vi hade våra jordiska fäder som fostrade oss, och vi hade respekt för dem. Ska vi då inte så mycket mer underordna oss andarnas Far så att vi får leva?


text:
Våra fäder fostrade oss en kort tid så som de tyckte var rätt, men Gud gör det för vårt bästa, för att vi ska få del av hans helighet.


text:
För stunden verkar ingen fostran vara till glädje utan snarare till sorg, men för dem som har tränats genom fostran ger den längre fram frid och rättfärdighet som frukt.


text:
<pb/>Gör stigarna raka för era fötter, så att den haltande foten inte går ur led utan i stället blir frisk. <pb/><i>[I många av de beskrivningar av antikens tävlingar, särskilt i pankration som var en kombination av brottning och boxning, beskrivs hur fötter vrids ur led.]</i>


text:
<pb/>Se till <i>(vaka över ditt hjärta så)</i> <pb/><t>att ingen går miste om Guds nåd,</t> <t>att ingen bitter rot får växa upp</t> <t>och skada och smittar många,</t>


text:
<pb/>att ingen är sexuellt omoralisk <i>[som bryter förtroende och förbund]</i> eller oandlig som Esau <i>[Jakobs bror, se Heb 12:16-17]</i>, som sålde sin förstfödslorätt för ett enda mål mat.


text:
Ni vet att när han sedan ändå ville ärva välsignelsen blev han avvisad. Han fann ingen möjlighet att ändra sig, trots att han sökte välsignelsen under tårar.


text:
<pb/><i>[Nu följer en jämförelse mellan det gamla och nya förbundet. De två bergen Sinai och Sion används i liknelsen. På Sinai berget fick israeliterna lagen under fruktan, se 2 Mos 19:10-20:26. I kontrast finns nu ett himmelskt Jerusalem på berget Sion genom Jesu blod.]</i> <pb/>Ni har inte kommit till <i>(närmat er)</i> något <i>[ett fysiskt Sinai berget]</i> som man kan ta på, <pb/>satt i flammande eld, <pb/>töcken, <pb/>mörker, <pb/>storm <i>(oväder, åska)</i>,


text:
<pb/>till basunljud <pb/><t>och en röst som talade sådana ord att de som hörde den bad att få slippa höra mer. <i>[Folket fruktade Gud, se 2 Mos 19:16, och bad Mose fungera som en medlare, se 2 Mos 20:19.]</i></t>


text:
<t>De stod inte ut med det som befalldes: ”Även om det är ett djur som rör vid berget ska det stenas.” <i>[2 Mos 19:12-13]</i></t>


text:
<t>Så skräckinjagande var synen att Mose sade: Jag är skräckslagen och darrar. <i>[5 Mos 9:19]</i></t>


text:
<pb/>Nej, ni har istället <i>(närmat er)</i> kommit till Sions berg <pb/>den levande Gudens stad, <pb/><t>det himmelska Jerusalem</t> <t><i>[i kontrast till Sinai berget som israeliterna kom till efter uttåget ur Egypten, se vers 18]</i>,</t> <pb/>till myriader <i>(ordagrant ”tiotusentals”, beskriver också ett oräkneligt antal)</i> <pb/><t>av änglar samlade till fest</t> <t><i>[i kontrast till förskräckelsen då Gud visade sig på Sinai]</i>,</t>


text:
<pb/>till en samling av alla förstfödda <pb/><t>som har sitt namn i himlarna,</t> <pb/>till Gud <pb/><t>som är allas domare,</t> <pb/>till andarna av de rättfärdiga <pb/><t>som har fullkomnats <i>[troende genom tiderna som har insomnat, och som väntar på att stå upp tillsammans med Kristus och iklädas en förhärligad uppståndelsekropp, se 1 Kor 15:35-54]</i>,</t>


text:
<pb/>till Jesus, förmedlaren av ett nytt förbund <i>[det gamla förbundets medlare var Moses]</i>, <pb/><t>och det renande blod som talar starkare än Abels blod.</t> <pb/><i>[Det gamla förbundets blod var det offerblod som Moses vid Sinai stänkte på Israels folk, medan Jesu blod helt renar från synd. Abels blod ropar från marken efter hämnd, i kontrast till Jesu blod som ropar på nåd och förlåtelse, se 1 Mos 4:10. Även Abels blodsoffer är en första svag skuggbild på Jesu blodsoffer, där Jesu blod talar mycket starkare, se 1 Mos 9:12-14.]</i>


text:
<pb/><i>[Detta är den femte och sista varningen i detta brev. För de andra se 2:1-4; 3-4; 5:11-6:20; 10:19-39]</i> <pb/>Se till <i>(var ständigt vaksamma så)</i> att ni inte avvisar honom som talar. För om inte de <i>[israeliterna under ökenvandringen]</i> kom undan som avvisade honom när han varnade dem här på jorden, hur ska då vi göra det om vi vänder ryggen åt honom som varnar oss från himlen?


text:
<pb/>Den gången fick hans röst jorden att skaka <i>[när Gud gav lagen på berget Sinai, se 1 Mos 19:18]</i>, men nu har han lovat och sagt: <pb/>Än en gång ska jag skaka inte bara jorden utan också himlen. <pb/><i>[Citatet är från Hagg 2:6 och handlar om när Herren ska komma tillbaka och uppfylla sitt hus med sin härlighet. Stycket avslutas i vers 10 med att den kommande härligheten ska bli större än den förra. Gud förbereder nya himlar och en ny jord, se Jes 65:17; 66:22; 2 Pet 3:13; Upp 21:1.]</i>


text:
<pb/>Frasen ”än en gång” visar att det som skakas ska försvinna <i>(förändras, bytas ut)</i>, eftersom det är skapat, för att det som inte kan skakas ska bestå.


text:
När vi nu får ett rike som inte kan skakas, låt oss ha nåd <i>(Guds favör, kraft, tacksamhet)</i>. På så sätt ska vi tjäna och behaga Gud med vördnad och fruktan,


text:
<pb/>Var kvar i syskonkärleken <i>(håll den ömsesidiga kärleken och omsorgen om varandra levande)</i>. <pb/><i>[Följande två exempel, gästfrihet och omsorg om de som fängslats, är två praktiska exempel där syskonkärleken blir synlig. Båda dessa punkter finns med i Jesu ord där han jämställer hur dessa handlingar är som om de var gjorda till honom själv, se Matt 25:31-46.]</i>


text:
<pb/>Glöm inte bort att vara gästvänliga <i>(vara generös och inbjudande mot främlingen)</i>, för genom detta har somliga haft änglar som gäster utan att veta om det. <i>[Flera personer i GT fick möta änglar. Abraham, se 1 Mos 18; Lot, se 1 Mos 19; Gideon, se Dom 6; Simsons far Manoa, se Dom 13.]</i>


text:
<pb/>Kom ihåg dem <i>[syskonen i tron]</i> som är bundna i fängelse, som om ni var fastbundna tillsammans med dem, och tänk på dem som plågas <i>(torteras, misshandlas)</i> som om ni också kände deras lidande.


text:
<pb/><i>[Motsatsen till kärlek och omsorg för andra människor är egoism. Speciellt två områden där själviskheten skapar problem är på det sexuella området och vad det gäller pengar och makt. Författaren tar därför upp dessa två områden.]</i> <pb/>Låt äktenskapet hållas i ära <i>(högaktas, respekteras)</i> av alla <i>[både gifta och ogifta]</i>. Den äkta sängen ska bevaras obefläckad, för Gud ska döma dem som är sexuellt omoraliska <i>(grekiska ”pornoi”)</i> och äktenskapsbrytare.


text:
<pb/>Låt er karaktär vara fri från penningbegär <i>(girighet, lust och begär till materiella ting)</i>, var nöjd med vad ni har <i>(er nuvarande situation)</i>, för Gud själv har sagt <i>[5 Mos 31:6,8]</i>: <pb/>Jag ska inte, jag ska inte <pb/><t>lämna dig <i>(släppa taget om dig eller låta dig sjunka)</i>.</t> <pb/>Jag ska inte, jag ska inte, jag ska inte <pb/><t>överge dig <i>(jag ska under inga omständigheter lämna dig hjälplös mitt under svåra omständigheter)</i>.</t> <pb/><i>[Två negationer föregår det första verbet och tre negationer det andra verbet i grekiskan för att verkligen understryka att Gud inte ska lämna eller överge oss. Citat från 5 Mos 31:6,8 där Mose uppmuntrar Josua inför intåget i löfteslandet.]</i>


text:
<pb/>Därför kan vi frimodigt säga: <pb/>Herren är min hjälpare <i>(den som rycker ut för att rädda och betjäna)</i>, <pb/><t>jag ska inte frukta <i>(ha ångest, vara förskräckt)</i>.</t> <pb/>Vad kan en människa göra mig? <pb/><i>[Ps 118.6]</i>


text:
<pb/>Kom ihåg era ledare som gav er <i>(talade, förklarade)</i> Guds ord. Studera noga <i>(reflektera över)</i> resultatet av deras liv <i>(utgången, hur de fick sluta sitt liv)</i>, och imitera deras tro <i>(trofasthet)</i>. <i>[Många av de första församlingsledarna var nu döda, flera hade dött martyrdöden, t.ex. Stefanos och Jakob, se Apg 7:60; 12:2.]</i>


text:
<pb/>Jesus är Kristus <i>[Messias, den Smorde]</i>, <pb/><t>alltid densamme -</t> <t>igår <i>[då Jesus levde på jorden och era första ledare såg honom]</i>,</t> <t>idag <i>[i vår tid]</i>,</t> <t>och för evigt <i>(i all framtid)</i>.</t> <pb/><i>[Kristus är en översättning av det grekiska ordet som betyder ”smord”, som i sin tur är en översättning av det hebreiska ordet ”Messias”. Att säga att ”Jesus är Kristus” likställer Gamla Testamentets Gud med Nya Testamentets Jesus från Nasaret. Både hans gudomlighet och mänsklighet representeras i detta namn.]</i>


text:
<pb/>Låt er inte föras bort av alla slags främmande läror. För det är gott att bli styrkt i sitt hjärta <i>[den inre människan]</i> genom nåd och inte genom <i>[yttre ceremoniella]</i> regler om mat som inte har hjälpt dem som har sysslat med sådant.


text:
Offerdjurens blod bärs in i det allra heligaste av översteprästen som syndoffer, men kropparna bränns upp utanför lägret.


text:
Därför, för att helga folket genom sitt eget blod, led <i>(pinades och dödades)</i> även Jesus utanför stadsporten. <i>[De döda kropparna från djuren som offrats i templet kastades utanför lägret, på samma sätt dödades Jesus på Golgota kors, som låg utanför den dåtida stadsmuren i Jerusalem.]</i>


text:
<pb/>Låt oss gå ut till honom, utanför lägret, och bära det hån <i>(förakt)</i> han fick utstå. <i>[Lämna judaismen med de religiösa yttre formerna och komma till Kristus.]</i>


text:
För här har vi ingen permanent stad, utan vi ser fram emot <i>(söker efter, längtar efter)</i> den som ska komma.


text:
<pb/>Låt oss därför genom honom alltid <i>(oavsett omständigheter)</i> offra lovsång <i>(ära, upphöja och prisa Gud med sång)</i>, en frukt <i>(produkt, ett resultat)</i> av läppar som med tacksamhet bekänner hans namn <i>(ärar honom, säger samma ord som han säger)</i>.


text:
<pb/>Glöm inte bort <i>(negligera inte)</i> att göra gott och ge vänskap <i>(dela med sig till alla både materiellt och emotionellt)</i> för sådana offer ser Gud med välbehag på.


text:
Lyssna på dina andliga ledare och låt dig överbevisas av dem <i>[utifrån Guds ord som de talar]</i>, för de vakar ständigt över era själar och ska avlägga räkenskap <i>[för sin trohet till sin kallelse]</i>. Låt dem göra detta med glädje och inte med tungt hjärta, för det skulle inte vara lyckligt för er heller.


text:
<pb/>Be för oss <i>[brevets författare och de som finns hos honom]</i>, för vi vet att vi har ett gott samvete och vill göra det rätta <i>(leva ärligt och rätt i allt)</i>.


text:
Speciellt vill jag <i>(än mer överflödande uppmanar jag er)</i> detta <i>[att ni ber för oss]</i>, så att jag snart kan få komma tillbaka till er.? <pb/><i>[Detta är första gången författaren nämner sig själv i brevet.]</i>


text:
<pb/>Nu ska fridens Gud som i kraft av ett evigt förbunds blod har återfört fårens store Herde, vår Herre Jesus, tillbaka från de döda,


text:
utrusta er med allt gott så att ni kan utföra hans vilja. Hela tiden verkar han i er det som behagar honom genom Jesus Kristus. Hans är härligheten i evigheters evighet, amen.


text:
<pb/><i>[Som avslutning definierar författaren vad det är han skrivit. Det är både en uppmuntran och ett brev. Ordet för skrivit är grekiska ”epistello”. Det svenska ordet epistel som beskriver ett brev kommer härifrån. Avsaknaden av en inledning med avsändare, mottagare och hälsning gör att brevet skiljer sig från andra nytestamentliga och samtida brev. Genren verkar vara en uppmuntrande predikan med en avslutande hälsning. Det kan vara så att författaren i ödmjukhet väljer att inte blanda in sitt eget namn i inledningen.]</i> <pb/>Jag ber er, syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, att lyssna tåligt på mina uppmuntrande <i>(uppbyggande)</i> ord eftersom jag har skrivit kortfattat till er. <i>[Brevet tar ungefär en timme att läsa. Det är kortfattat är i jämförelse till allt vad författaren hade på hjärtat och ville dela. På flera ställen ursäktar han sig att han inte hinner gå in på alla detaljer, se Heb 5:11; 9:5.]</i>


text:
<pb/>Jag kan berätta för er att vår broder Timoteus har blivit frisläppt. Kommer han snart hit ska jag besöka er tillsammans med honom.


text:
<pb/>Hälsa alla era ledare och alla de heliga. De troende <i>(bröderna och systrarna)</i> som är från Italien hälsar <i>[också]</i> er. <i>[Det är naturligt att de som ursprungligen var från Rom och Italien hälsade tillbaka till sina vänner, vilket gör att brevet troligtvis var skrivet till Rom från någon provins i romarriket. Efesos är en trolig plats, där Timoteus ofta rörde sig och kunde blivit fängslad och frigiven.]</i>


text:
<pb/><i>[Från:]</i> Jakob, <pb/><t>Guds och Herren Jesu Kristi tjänare <i>(livegen slav)</i>,</t> <pb/>till de tolv stammarna i förskingringen <i>(diasporan)</i>. <pb/><i>[De första kristna församlingarna utgjordes till största delen av judar som flytt från Jerusalem. Några av de platser som brevet skickades till och lästes upp i var troligen Fenikien, Cypern och Antiokia i Syrien norr om Jerusalem dit många flytt, se Apg 11:19. Brevet var skrivet till Messiastroende judar bosatta utanför sitt hemland, kringspridda över hela Romarriket, men är minst lika aktuellt för kristna idag.]</i> <pb/>Hälsningar <i>(var glada)</i>! <pb/><i>[Jakob var Jesu halvbror som först efter Jesu uppståndelse kom till tro. Han hade en ledande roll i församlingen i Jerusalem, se Apg 15. Brevets inledning och hälsning är mycket kortare än de som Paulus skriver, Romarbrevet har t.ex. sju verser. Intressant nog är den snarlik hälsningen i det brev som dikteras i Apg 15:23 av just Jakob, vilket styrker att det är samme Jakob som skrivit detta brev.]</i>


text:
<pb/>Mina syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, se det som den största glädje när ni får gå igenom <i>(stöter på, råkar hamna i)</i> olika slags prövningar. <i>[Primärt syftar Jakob på förföljelse på grund av tron, se Jak 2:6. I dessa förföljelser låg en frestelse att tröttna och ge upp tron.]</i>


text:
<pb/>Ni ska veta att när er tro sätts på prov så blir frukten uthållighet <i>(att man står fast även under prövningar)</i>.


text:
Låt er uthållighet visa sig i fullmogen handling så att ni blir fullmogna och fulländade, utan att sakna något.


text:
<pb/>Men om nu någon av er saknar vishet <i>[praktiska insikter för att kunna gå igenom dessa prövningar]</i>, låt honom gång på gång fråga Gud, så ska han ge. Han ger generöst <i>(fritt utan baktankar)</i> till alla utan förebråelser <i>(utan nedlåtande och anklagande undertoner över att man frågade)</i>.


text:
Men bönen måste ske i tro utan att tvivla <i>(en inre osäkerhet på om man ska tro eller inte)</i>, för den som tvivlar <i>(kastas mellan tro och otro)</i> är som en våg, som drivs omkring av vinden <i>[yttre omständigheter]</i>, och kastas hit och dit <i>[av dess inre krafter]</i> då den bryts. <i>[Bilden som målas upp är en våg som i ena stunden kastas in på fastlandet, en bild på tron, för att i nästa ögonblick rulla ut i ett hav av otro igen.]</i>


text:
eftersom han är delad i två <i>(ordagrant ”två-själad”)</i>, vacklande <i>(ostadig, opålitlig)</i> i allt han tar sig för.


text:
<pb/><i>[Följande verser ger exempel på olika gruppers frestelser. En fattig troende frestas att fastna i att klaga över sin situation. Istället ska han glädja sig över allt Gud ger. Den rike ska inte berömma sig av sin rikedom.]</i> <pb/>Vidare, den broder <i>[eller syster]</i> som lever under enkla förhållanden ska berömma sig av att blivit upphöjd <i>[ansetts värdig att prövas]</i>.


text:
Den som är rik <i>[borde berömma sig]</i> av sin svaghet <i>(litenhet)</i> eftersom han kommer att försvinna som blomman i gräset.


text:
Solen går upp med sin hetta och sveder gräset, dess blommor faller av, dess skönhet förgår. Så ska även den rike vissna bort mitt i all sin strävan.


text:
<pb/><i>[Bergspredikan börjar med välsignelser, se Matt 5:3-12.]</i> <pb/>Lycklig <i>(salig, välsignad)</i> är den som står fast <i>(inte vacklar)</i> när han frestas <i>[väljer att närma sig Gud istället för att gå bort från honom under tider av svåra yttre omständigheter]</i>, för när han har bestått provet <i>(visat sig vara genuin och äkta)</i> ska han få livets segerkrans <i>[det eviga livet]</i> som Gud har lovat dem som älskar honom.


text:
<pb/>Låt ingen säga när han blir frestad: ”Det är Gud som frestar mig”, för Gud kan inte bli frestad av ondska, och han själv frestar aldrig någon.


text:
Var och en är istället frestad när han dras iväg <i>[lockas bort från Gud och den kristna gemenskapen]</i> och snärjs <i>(som en fisk fastnar på en krok)</i> av sitt eget begär.


text:
När begäret sedan blir havande, föder det synd, och när synden blivit fullt utvecklad <i>(fullvuxen)</i> leder den till död.


text:
<pb/>Mina älskade syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, bli inte vilseledda <i>(sluta att vandra bort från sanningen)</i>.


text:
<pb/>Allt generöst givande och varje fullkomlig gåva <i>(välsignelse, förmån)</i> kommer ned från ovan. Dessa goda gåvor kommer från himlaljusens Fader <i>[han som skapat himlakropparna]</i>, hos vilken det inte kan ske någon förändring <i>[i intensitet som t.ex. solen och månens sken som varierar under dygnet]</i> och som inte växlar och kastar någon skugga <i>[som himlakroppar som rör sig och skymmer varandra]</i>. <pb/><i>[Allt som kommer från Gud är gott. Två olika ord för gåva används. Det första refererar till handlingen att den andra till själva gåvan. Den sista delen använder tre bilder från astronomin för att beskriva Guds oföränderlighet och hans orubblighet.]</i>


text:
<pb/>Enligt sitt eget beslut födde han oss till livet genom sanningens ord, för att vi skulle bli som en förstlingsfrukt <i>(den första skörden)</i> han får från dem han har skapat.


text:
<pb/>Förstå nu detta, mina älskade syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>: Låt var och en <pb/>vara snar <i>(snabb)</i> att lyssna <pb/><t><i>[främst till Guds ord, se vers 18, men även när andra människor talar]</i>,</t> <pb/>sen att tala, <pb/>sen till vrede <i>(ta inte anstöt, var inte lättstött och bli sårad)</i>.


text:
<pb/>Ni måste själva ta beslutet att ta bort <i>(avkläda)</i> all er orenhet <i>(smuts)</i> och överflödande ondska från era liv <i>[permanent ta bort och medvetet skjuta ondskan utom räckhåll för alltid på samma sätt som man skulle ta av sig smutsiga kläder]</i>. Ta i ödmjukhet emot <i>(var villiga och öppna för)</i> Guds ord som är planterat i er och som kan frälsa <i>(bevara, hela)</i> era själar.


text:
<pb/>Var ordets görare och inte bara dess hörare, annars bedrar ni er själva <i>(praktisera budskapet, gör som det står, annars lurar ni er själva)</i>.


text:
För den som bara lyssnar till ordet utan att leva ut det <i>[följer och praktiserar det]</i> är som en man som noggrant tittar på sitt <i>[egna]</i> naturliga ansikte i en spegel.


text:
När han har studerat sig själv, går han därifrån och glömmer på en gång hur han såg ut. <pb/><i>[Som en man som ser sitt orakade och smutsiga ansikte i spegeln en morgon, men väljer att inte göra något åt det utan fortsätter sin dag. På samma sätt som en naturlig spegel hjälper oss att se vad som behöver ändras, är Guds ord den spegel vi ska spegla våra liv i, och låta det tvätta oss rena, se Ef 5:26.]</i>


text:
<pb/>Men den som ständigt fäster sin blick på den fullkomliga lagen, frihetens lag <i>(stannar upp och böjer sig ner för att undersöka den)</i>, som inte är en glömsk hörare utan en aktiv görare <i>[som lyder]</i>, han blir lycklig <i>(salig)</i> i det han gör <i>[får uppleva Guds glädje och välsignelse i sitt kristna liv]</i>.


text:
<pb/>Om någon tror sig vara religiös <i>(tjänar Gud genom yttre fromma handlingar)</i> men inte tyglar sin tunga, bedrar han sitt eget hjärta, hans fromhet <i>(religiösa handlingar, gudstjänst)</i> är ingenting värd.


text:
Sann och obefläckad religiositet inför honom som är vår Gud och Fader är detta <i>(de yttre fromma handlingar som kännetecknar en äkta gudstro är)</i>: att ta sig an föräldralösa barn och änkor i deras nöd <i>[vilket kräver ett personligt engagemang för dem]</i> och bevara sig själv obesmittad av världen.


text:
<pb/>Mina syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, ni kan inte tro på vår förhärligade Herre Jesus Kristus och samtidigt göra skillnad på människor <i>(vara partiska)</i>.


text:
Låt säga att en man skulle komma in i er synagoga <i>(församling)</i> med guldringar på händerna och iklädd fina kläder, och samtidigt en fattig man <i>(helt beroende av andra för sin försörjning)</i> i smutsiga kläder.


text:
Om ni då ger all uppmärksamhet till den som bär de fina kläderna och säger till honom: ”Sätt dig på den här ärofyllda platsen”, medan ni säger till den fattige: ”Stå där”, eller ”Sätt dig där på golvet <i>(vid mina fötter)</i>.”


text:
Om det är så, gör ni då inte skillnad och blir domare på felaktiga grunder <i>(ondskefulla motiv)</i>?


text:
<pb/>Lyssna, mina älskade syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>. Har inte Gud utvalt dem som i världens ögon är fattiga <i>(helt beroende av andra för sin försörjning)</i> till att bli rika i tro <i>(ha stor, överflödande tro)</i>, och ärva det rike som han har lovat till dem som älskar honom?


text:
Men ni har förolämpat <i>(föraktat)</i> den fattige. Är det inte de rika som är era slavherrar <i>(utövar makt, trycker ner er)</i>? Är det inte de som släpar er till domstolarna?


text:
Är det inte de som förolämpar <i>(förtalar, hädar)</i> det goda namnet som ni fått <i>[att kallas en kristen]</i>?


text:
<pb/>Om ni uppfyller den kungliga lagen som den är uttryckt i Skriften: <pb/>”Du ska osjälviskt utgivande älska din nästa <pb/><t><i>(alla andra människor, oavsett ras och kultur)</i></t> <t>som <i>[du älskar]</i> dig själv”</t> <pb/><i>[3 Mos 19:18; Matt. 22:37-40. Detta bud sammanfattar hela lagen och profeterna. Att den kallas ”kunglig” beror främst på att den utgår ifrån kungen Jesus.]</i> <pb/>Då gör ni det som är rätt.


text:
Men om ni diskriminerar <i>(dömer en människa efter det yttre)</i> så syndar ni och blir överbevisade av lagen och blir en lagbrytare <i>(brottsling)</i>.


text:
För om någon håller hela lagen men faller en gång <i>(på något område)</i>, då är han skyldig i allt <i>[då har han brutit alla buden]</i>.


text:
<pb/>För han som sade: <pb/>”Du ska inte begå äktenskapsbrott <i>(vara otrogen mot din make/maka)</i>.” <i>[2 Mos 20:14]</i> <pb/>Han sade också: <pb/>”Du ska inte mörda.” <i>[2 Mos 20:13]</i> <pb/>Om du inte begår äktenskapsbrott, men mördar, så har du ändå blivit en lagöverträdare <i>(förbrytare)</i>.


text:
För den som inte har visat barmhärtighet blir domen utan barmhärtighet, men nåden triumferar <i>(gläder sig, segrar, skryter)</i> över domen.


text:
<pb/>Mina syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, till vilken nytta <i>(vinst)</i> är det om någon säger sig ha tro <i>(vara trofast)</i> men inte har några gärningar? Den nyss nämnda tron <i>[som inte resulterar i goda gärningar]</i> kan ju inte frälsa honom, eller hur?


text:
och någon av er säger till honom: ”Gå i frid!” <i>[Den vanliga judiska frasen för farväl.]</i> ”Håll dig varm och ät så att du blir riktigt mätt.” Till vilken nytta är det om han inte ger honom det som är nödvändigt för kroppen?


text:
På samma sätt är också tron död <i>(kraftlös, inaktiv)</i> om den inte har gärningar <i>(handlingar som backar upp den)</i>.


text:
<pb/>Men någon kanske säger <i>[till dig då]</i>: ”Du <i>[säger att du]</i> har tro, och jag har <i>[goda]</i> gärningar.” <pb/><t>Visa mig då din <i>[påstådda]</i> tro utan gärningar <i>[om du kan]</i>, så ska jag visa dig min tro med mina gärningar.</t>


text:
<pb/>Du tror att Gud är en, det gör du rätt i. Så tror även demoner och de är skräckslagna <i>[ordagrant, håret reser sig på armarna]</i>.


text:
Men inser du inte <i>(är du ovillig att se till fakta)</i>, tanklösa <i>(tomma, dåraktiga)</i> människa <i>[utan något andligt liv]</i>, att tro utan <i>[goda]</i> gärningar är utan verkan.


text:
<pb/><i>[Två exempel hur tro och gärningar hör ihop tas från GT. Abraham - en jude, och Rahab - en hedning.]</i> <pb/>Blev inte vår far Abraham erkänd som rättfärdig genom gärningar när han bar fram sin son Isak på altaret? <pb/><i>[Abraham var israeliternas stamfar, se 1 Mos 12:1-3. Han var villig att offra sin ende son, Isak, se 1 Mos 22.]</i>


text:
Så uppfylldes Skriften som säger: <pb/>Abraham trodde Gud, <pb/><t>och det tillräknades honom som rättfärdighet <i>[1 Mos 15:6]</i>.</t> <pb/>Han kallades Guds vän. <i>[2 Krön 20:7; Jes 41:8]</i>


text:
<pb/><i>[Ännu ett exempel från GT.]</i> Blev inte den prostituerade Rahab på samma sätt erkänd som rättfärdig genom gärningar när hon tog emot sändebuden <i>(spejarna)</i> och släppte ut dem en annan väg? <pb/><i>[Berättelsen hur Rahab gömmer de två israeliska spejarna i sitt hus i Jeriko finns i Jos 2. Hon finns även med i Jesu släkttavla, se Matt 1:5, och är en av troshjältarna i Heb 11:31.]</i>


text:
<pb/>Mina syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, inte många av er bör bli lärare, <pb/><t>ni vet ju att vi ska få en strängare dom.</t>


text:
<pb/>Vi begår alla många fel. Om någon är felfri i sitt tal är han en fullkomlig man som också kan tygla hela sin kropp.


text:
<pb/><i>[Två exempel:]</i> När vi lägger <i>[ett litet]</i> betsel i munnen på en häst för att han ska lyda oss <pb/><t>styr vi också hela hans kropp.</t>


text:
<pb/>Se <i>(tänk)</i> också på fartygen, som är så stora och drivs av hårda vindar, <pb/><t>ändå styrs de med ett litet roder dit rorsmannen vill.</t>


text:
<pb/>På samma sätt är tungan en liten lem <pb/><t>som kan skryta stort.</t> <pb/>Se <i>(tänk)</i> på hur en liten eld <pb/><t>kan sätta en stor skog i brand.</t>


text:
<pb/>Tungan är <i>[som]</i> en eld, <pb/><t>en värld av ondska bland våra lemmar.</t> <pb/>Den smutsar ner hela vår kropp <pb/><t>och sätter hela livet i brand</t> <t>och får själv sin eld från Gehenna <i>(helvetet)</i>.</t>


text:
<pb/>Alla slags fyrfotadjur <i>[hästen som nämns i vers 3]</i>, fåglar, kräldjur och vattendjur <pb/><t>låter sig tämjas och har blivit tämjda av människan.</t>


text:
<pb/>Men tungan kan ingen människa tämja, <pb/><t>den är ostyrig och ond och full av dödligt gift.</t>


text:
<pb/>Med den välsignar vi Herren och Fadern, <pb/><t>och med den förbannar vi människor</t> <t>som är skapade till Guds avbild.</t>


text:
<pb/>Från samma mun kommer välsignelse <pb/><t>och förbannelse.</t> <pb/>Så får det inte vara, mina syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>.


text:
<pb/>En källa kan väl inte <i>[samtidigt]</i> från samma klippöppning <pb/><t>ge både sött och bittert vatten? <i>[Nej, det är omöjligt.]</i></t>


text:
<pb/>Mina syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, <pb/>ett fikonträd <pb/><t>kan väl inte ge oliver</t> <t>eller en vinstock</t> <pb/>ge fikon? <i>[Nej, det är omöjligt.]</i> <pb/>Inte heller kan en salt källa ge sött vatten. <pb/><i>[Dessa liknelser för tankarna till Jesu undervisning i Bergspredikan där ett äkta träd kan kännas igen på dess frukt, se Matt 7:16. Runt Döda havet fanns källor som gav salt vatten, medan längre norrut fanns sötvattenskällor. Oliver, fikon och vindruvor är också kända frukter. Brevets läsare, som flytt från sitt hemland, kunde väl identifiera sig med dessa liknelser, se Jak 1:1.]</i>


text:
<pb/><i>[Detta stycke, vers 13-18, tillsammans med nästa stycke Jak 4:1-10 utgör brevets höjdpunkt och kiastiska centrum. Kontrasten mellan sann och falsk vishet får sitt crescendo i nästa stycke där det blir det uppenbart att en kristen inte kan vara delad i två, ordagrant ”två-själad”, grekiska ”di-psychos”. Ordet återfinns i Jak 1:8 och i Jak 4:8. Redan i Jak 1:5 introducerades vishet. Nu expanderas ämnet och kontrasterna mellan falsk och sann vishet blir tydlig när åtta punkter från de båda listas upp. Rent språkmässigt blir det också synligt i ordvalen.]</i> <pb/>Finns det någon bland er som är vis och förståndig <i>(har ett rykte om sig att vara lärd)</i>? <pb/>Visa detta genom att leva rätt med den ödmjukhet som kommer från sann visdom. <pb/><i>[Sann vishet handlar inte i första hand om kunskap. Det som räknas är hur den kunskap vi har appliceras i det dagliga livet.]</i>


text:
<pb/>Men om ni nu har <pb/><t>bitter avund</t> <t>och själviskhet <i>(rivalitet, själviska ambitioner)</i></t> <t>i era hjärtan</t> <pb/>ska ni inte <pb/><t>skryta</t> <t>och ljuga mot sanningen.</t>


text:
<pb/>Sådan <i>[falsk]</i> vishet kommer inte från ovan <pb/><t>utan är jordisk,</t> <t>själslig <i>(oandlig)</i>,</t> <t>ja rent utav demonisk <i>(djävulsk)</i>.</t>


text:
<pb/>För där det finns <pb/><t>avund</t> <t>och själviskhet,</t> <pb/>där finns det också <pb/><t>oordning <i>(det råder förvirring, anarki, tumult)</i></t> <t>och alla slags onda <i>(tomma, meningslösa)</i> handlingar.</t>


text:
<pb/><i>[Nu följer åtta punkter som beskriver sann vishet. Kontrasten mot den jordiska visheten som är full av ”oordning”, se vers 16, tydliggörs även i de grekiska ordvalen och strukturen. Visheten från ovan beskrivs i en fin harmoni med flera allitterationer. Centralt finns sex ord som börjar med den grekiska bokstaven epsilon, omgärdat av ord som börjar på bokstaven alfa.]</i> <pb/>Men visdomen från ovan är först och främst <pb/><t>ren <i>(Guds vishet är helig, obefläckad)</i>,</t> <pb/>den är dessutom: <pb/><t>fredlig,</t> <t>försonlig,</t> <t>tillmötesgående <i>(öppen och villig att lyssna)</i>,</t> <pb/>fylld av <pb/><t>barmhärtighet</t> <t>och goda frukter, <pb/>opartisk,</t> <t>uppriktig.</t>


text:
<pb/>Det frö som ger en skörd av rättfärdighet kommer alltid att ha planterats i frid av dem som förespråkar <i>(aktivt verkar för)</i> frid <i>[inom dem själva, mellan andra människor]</i>.


text:
<pb/><i>[Följande stycke hör tematiskt ihop med kapitel 2. Där citeras budet att inte begå äktenskapsbrott och inte mörda, se Jak 2:11. Nu upprepas och förklaras dessa i omvänd ordning. Mord i vers 2 och äktenskapsbrott i vers 4]</i> <pb/>Varifrån kommer alla strider och konflikter bland er? <pb/>Kommer de inte från begären som kämpar i era kroppar?


text:
<pb/>Ni vill ha <i>(brinner av iver)</i>, <pb/><t>men får inget,</t> <pb/>ni mördar <i>[Jak 2:11]</i> och avundas, <pb/><t>men vinner inget,</t> <pb/>ni kämpar och strider. <pb/><t>Ni har inget,</t> <pb/>därför att ni inte ber <i>(frågar)</i>.


text:
<pb/>Ni ber men får inget, <pb/><t>därför att ni ber illa <i>[med fel motiv]</i></t> <t>- för att slösa bort det på era njutningar.</t>


text:
<pb/>Ni äktenskapsbrytare <i>(otrogna) [som bedrar Gud och älskar världen, se Jak 2:11]</i>! <pb/>Vet ni inte att vänskap med världen <pb/><t>är fiendskap mot Gud?</t> <pb/>Den som vill vara vän med världen <pb/><t>blir fiende till Gud.</t>


text:
<pb/>Eller tror ni att det är tomma ord när Skriften säger: <pb/>Svartsjukt längtar Anden <pb/><t>som han låtit bo i oss?</t> <pb/><i>[Inget exakt citat, men samma innehåll som 2 Mos 20:5, 1 Mos 6:3-5, Jes 63:8-16.]</i>


text:
<pb/>Men han <i>[den helige Ande]</i> ger oss mer och mer nåd <i>(kraft, oförtjänt favör från Gud) [när vi vänder oss bort från vår själviskhet och övervinner ondska och avundsjuka]</i>. Det är därför det står: <pb/>Gud står emot <i>[gör sig redo att gå ut till strid mot]</i> de arroganta <i>(högmodiga)</i>, <pb/><t>men ger nåd <i>(favör)</i> till de ödmjuka.</t> <pb/><i>[Ords 3:34]</i>


text:
<pb/>Underordna er därför Gud <i>[ställ er genast under hans befäl]</i>. <pb/>Stå emot djävulen <pb/><t>och han ska fly från er. <i>[1 Pet 5:9]</i></t>


text:
<pb/>Närma er Gud <i>(dra er nära honom)</i> <pb/><t>och han ska närma sig er.</t> <pb/>Tvätta era smutsiga händer rena <i>[metafor för att rena sitt yttre, sätt att agera och handla]</i>, <pb/><t>ni syndare.</t> <pb/>Rena era hjärtan <i>[metafor för att rena sitt inre liv, sätt att tänka]</i>, <pb/><t>ni som är delade i två <i>(ordagrant ”två-själade”)</i>.</t> <t><i>[Ni som både älskar Gud och samtidigt följer era egna begär.]</i></t>


text:
<pb/><i>[När ni drar er närmare Gud.]</i> <pb/>Känn djup ånger och gråt <i>[över er trolöshet]</i>, <pb/><t>låt era skratt bytas ut till sorg,</t> <t>och glädjen till bedrövelse <i>[för era synder]</i>.</t>


text:
<pb/><i>[Följande stycke handlar om att ”göra”, se vers 11,13, 15. Huvudpoängen är att det är en som har rätt att döma - Gud. Stycket börjar med ordet ”tala” och hör tematiskt ihop med Jak 3:1-12 som handlar om tungan.]</i> <pb/>Tala inte illa om <i>(anklaga, förtala inte)</i> varandra, syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>. <pb/>Den som förtalar eller dömer en annan troende <pb/><t>förtalar och dömer lagen.</t> <pb/>Men om du dömer lagen <i>[står du inte under den]</i>, <pb/><t>då är du inte lagens görare utan <i>[ställer dig över den som]</i> dess domare.</t>


text:
<pb/><i>[Kiasmens centrum:]</i> <pb/>Det finns bara en lagstiftare och domare, <pb/><t>han som har kraft att frälsa och förgöra.</t> <pb/>Vem är då du som <i>[tror dig kunna]</i> dömer din nästa?


text:
<pb/><i>[Uttrycket ”Lyssna nu” återfinns bara här och i Jak 5:1. Det binder ihop dessa stycken och ger en skarp varning. I nästa stycke, Jak 5:1-6 varnas för att förtjäna rikedom på ett orättfärdigt sätt. Här i Jak 4:13-16 nämns inte rikedom. Däremot handlar det om den bakomliggande drivkraften som är kärleken till pengar. Det är inte pengarna i sig som är problemet, utan kärleken till dem, se 1 Tim 6:10. Problemet som Jakob lyfter fram i exemplet nedan är när Gud utelämnas från det dagliga livet och kärleken till ekonomisk vinning blir större än önskan att göra Guds vilja.]</i> <pb/>Lyssna nu <i>(var uppmärksamma)</i>, ni som säger: <pb/>”I dag eller i morgon ska vi resa till den eller den staden, stanna där ett år och göra affärer och tjäna pengar.”


text:
<pb/>Ni vet inget om morgondagen. Vad är ert liv? Ni är en dimma som syns en liten stund och sedan försvinner.


text:
<pb/><i>[Följande stycke handlar om orättfärdiga rika och hör ihop med stycket i Jak 2:3-6. Uttrycket ”Lyssna nu” återfinns bara här och i Jak 4:13 och ger en skarp varning.]</i> <pb/>Lyssna nu <i>(var uppmärksamma)</i>, ni som är rika! <pb/>Gråt och klaga över de olyckor som ska drabba er.


text:
<pb/>Er rikedom är rutten <i>(fördärvad)</i> <pb/><t>och era <i>[förrådshus med]</i> kläder är malätna.</t>


text:
<pb/>Ert guld och silver rostar, <pb/><t>och rosten ska vittna mot er och förtära ert kött som eld.</t> <pb/>Ni har samlat skatter under de sista dagarna.


text:
<pb/>Arbetarnas lön som skördat era fält, <pb/>som ni undanhållit <i>(stulit, lurat dem på)</i> <pb/>ropar ut <i>[till hämnd]</i>, och skördefolkets rop har nått Herren Sebaots <i>[härskarornas Guds]</i> öron.


text:
<pb/>Syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, <pb/><t>var tålmodiga fram till Jesu ankomst <i>(tappa inte hoppet oavsett omständigheter)</i>.</t> <pb/><i>[Exempel från jordbruket:]</i> <pb/>Tänk på hur jordbrukaren ser fram emot att jorden ska ge sin dyrbara skörd, <pb/><t>hur han tålmodigt väntar på det första regnet <i>[höstregnet som gör att sådden börjar gro]</i></t> <t>och det senare regnet <i>[vårregnet som gör att skörden växer till och frukten blir stor]</i>.</t>


text:
<pb/>På samma sätt måste ni vara <pb/><t>tålmodiga <i>(inte tappa hoppet oavsett omständigheter)</i>.</t> <pb/>Styrk <i>(stabilisera, balansera)</i> era hjärtan <i>[gör dem fasta och väl förankrade i sanningen]</i>, <pb/><t>för Herrens ankomst är mycket nära.</t>


text:
<pb/>Sluta att klaga <i>(muttra, sucka)</i> på varandra, <pb/><t>så att ni inte blir dömda.</t> <pb/><i>[Sluta att bära på oförsonlighet och missnöje som inte formuleras i ord och inte klaras upp.]</i> <pb/>Se! Domaren står redan vid portarna <i>[plural, se Psalm 24:9]</i>.


text:
<pb/>Som <i>[ännu]</i> ett exempel, <pb/><t>mina syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>:</t> <pb/>Tänk på profeterna hur de uthärdade lidande <i>(klarade stress och bar en andlig börda)</i> <pb/><t>och deras tålamod <i>(balanserade temperament, överseende med andra när de gjorde fel)</i>.</t>


text:
<pb/>Tänk på hur vi säger att de som stått fast är välsignade <i>(lyckliga)</i>. <pb/>Ni har hört om Jobs uthållighet <i>(hur han stod fast under prövningar)</i>, <pb/><t>och ni har sett Herrens syfte <i>[hur han rikligen välsignade Job till slut]</i>,</t> <t>för Herren är full av nåd och barmhärtighet.</t>


text:
<pb/><i>[Detta avslutande stycke hör tematiskt ihop med det inledande stycket i Jak 1:1-16. Nyckelord är död och vilseledd som bara finns i 1:15-16 och 5:20. Det första stycket avslutas med en varning att inte bli ”vilseledd” och det sista stycket avslutas med en uppmaning att föra tillbaka den som blivit vilseledd att ge upp under prövningar.]</i> <pb/>Framför allt, mina syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>: <pb/>svär ingen ed, <pb/><t>varken vid himlen eller vid jorden</t> <t>eller vid något annat.</t> <pb/>Låt ert ja vara <i>[ett okomplicerat]</i> ja <pb/><t>och ert nej vara <i>[ett okomplicerat]</i> nej,</t> <pb/>så drabbas ni inte av domen.


text:
<pb/>Är det någon bland er som lider <i>(har svårigheter, blir illa behandlad)</i>? <pb/><t>Då ska han ständigt <i>(gång på gång)</i> be.</t> <pb/>Är någon glad? <pb/><t>Då ska han ständigt <i>(gång på gång)</i> sjunga lovsånger <i>(psalmer) [till Gud]</i>.</t>


text:
<pb/>Är någon sjuk <i>(svag)</i>? <pb/><t>Då ska han sammankalla de äldste <i>(församlingsledarna)</i> i <i>[den lokala]</i> församlingen, och de ska be för honom och smörja honom med olja i Herrens namn.</t>


text:
<pb/>Trons bön <i>(när vi frågar Gud i tro)</i> ska frälsa <i>(rädda, hela, bevara)</i> den sjuke, <pb/><t>och Herren ska resa honom upp igen.</t> <pb/>Om han har begått synder <i>[står under de moraliska och fysiska konsekvenser synden har]</i>, <pb/><t>ska han bli förlåten.</t>


text:
<pb/>Bekänn därför era synder <i>(fel, felsteg, överträdelser)</i> för varandra <i>[den som blivit drabbad av synden]</i>, <pb/>och bed <i>[också]</i> för varandra så ni kan bli helade <i>(upprättade, en process som ger gradvis helande tills allt är läkt)</i>. <pb/>Den aktiva <i>(ärliga)</i> bönen <i>(riktad på ett behov)</i> från en rättfärdig man <pb/><t>är enormt effektiv <i>(möjliggör att släppa loss stora krafter)</i>.</t>


text:
<pb/>Elia var en människa med samma natur som vi. Han bad en bön att det inte skulle regna, och då regnade det inte över landet under tre år och sex månader.


text:
Sedan bad Elia igen <i>[att det skulle regna i Israel]</i>, och då gav himlen regn och jorden bar sin gröda <i>[1 Kung 17-18]</i>.


text:
<pb/>Mina syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, <pb/><t>om någon bland er blir vilseledd <i>(vandrar)</i> bort från sanningen</t> <t>och någon återför honom,</t>


text:
<pb/>så ska han veta att den som återför en syndare från hans villoväg <i>(felaktiga tankemönster, som gradvis vandrat bort från sanningen)</i> <pb/><t>räddar hans själ från döden</t> <t>och överskyler många synder. <i>[Ords 10:12, 1 Pet 4:8]</i></t>


text:
<pb/><i>[Från:]</i> Petrus, <pb/><t>en apostel <i>(sändebud, ambassadör)</i>,</t> <pb/>till de utvalda som lever som främlingar <pb/><t><i>(pilgrimer, har sin temporära boning) [i en hednisk kultur]</i>,</t> <t>sådda som säd <i>(kringspridda, ordagrant ”av diasporan”)</i> i</t> <t>Pontus,</t> <t>Galatien,</t> <t>Kappadokien <i>[östra Turkiet]</i>,</t> <t>Asien</t> <t>och Bithynien,</t> <pb/><i>[Fem romerska provinser i nuvarande Turkiet räknas upp i den ordning en budbärare skulle ha gått med detta brev. Två av regionerna nämns i Apg 2:8-10. Bland mottagarna i brevet fanns troligtvis flera judar som omkring 30 år tidigare varit i Jerusalem och personligen hört Petrus predika på pingstdagen. Under senare tid hade Paulus och andra missionärer besökt dessa områden, så församlingarna bestod även av omvända hedningar.]</i>


text:
<pb/>utvalda av Gud, Fadern, <pb/><t>förutbestämda till att helgas <i>(bli avskilda)</i> genom Anden</t> <t>för att lyda Jesus Kristus</t> <t>och bli bestänkta med hans blod <i>[räddade genom hans blodsförbund, anspelar på 2 Mos 24:6-8]</i>.</t> <pb/>Låt nåd <i>(oförtjänt favör, kraft)</i> och frid <i>(harmoni)</i> vara över er i överflöd <i>(multiplicerat mått, växa mer och mer)</i>.


text:
<pb/>Välsignad <i>(värdig att prisas)</i> är vår Herre Jesu Kristi Gud och Fader! I hans stora nåd <i>(barmhärtighet)</i> har han fött oss på nytt till ett evigt hopp, genom Jesu Kristi uppståndelse från de döda,


text:
till ett arv som inte kan förstöras, fläckas eller blekna <i>(som inte minskar eller försvinner)</i>. Detta arv finns bevarat i himlen åt er,


text:
för Guds kraft skyddar er ständigt, genom tro <i>(tillit, trofasthet)</i>, fram till den befrielse <i>(frälsning, trygghet, helande)</i> som är redo att bli uppenbarad i den sista tiden.


text:
<pb/>Gläd er i detta <i>[som väntar er]</i> med jubel, även om ni nu måste lida i olika prövningar under en kort tid.


text:
Syftet med dessa prövningar är att pröva äktheten i er tro <i>(trofasthet, karaktär)</i>. Er tro är långt mer dyrbar än förgängligt guld som även det prövas i eld, trots att det förgås. Allt detta <i>[genuin äkta tro som bestått prövningar]</i> ska bli till lov, pris och ära, när Jesus Kristus uppenbaras.


text:
<pb/>Ni har inte sett honom, <pb/><t>men älskar honom ändå <i>(med en osjälvisk utgivande kärlek)</i>.</t> <pb/>Ni ser honom ännu inte, <pb/><t>men tror på <i>(litar, är trogna)</i> honom,</t> <pb/>och kan jubla i outsäglig, himmelsk <i>(härlig)</i> glädje,


text:
<pb/>eftersom ni är på väg mot målet med er tro - <i>[en slutgiltig]</i> befrielse <i>(frälsning)</i> för era själar <i>(er livsande)</i>.


text:
<pb/>Det var denna frälsning som profeterna sökte och forskade efter, de som profeterade om den nåd som ni skulle få.


text:
De försökte förstå vem eller vilken tid Kristi Ande i dem syftade på när han förutsade Kristi lidanden och den härlighet som skulle följa.


text:
Det blev sedan uppenbarat för dem att det inte var sig själva utan er som de tjänade med sitt budskap. Det budskapet har nu förkunnats för er genom dem som i den helige Ande, sänd från himlen, gav er evangeliet. Detta budskap <i>[att människor kan ha gemenskap med Gud]</i> längtar ivrigt även änglar att få se <i>(blicka in i, stå på tå och kika in)</i>. <pb/><i>[Profeterna såg detta på avstånd. Även änglarna förundras över detta när de ser vad Gud har gjort i Kristus. På liknande sätt som keruben ovanför nådastolen blickar ner och förundras över vad blodet som stänkte betydde.]</i>


text:
<pb/><i>[Huvudverbet, och det enda imperativet, i följande vers är ”sätt ert hopp” till nåden, vilket binder ihop detta stycke med föregående på ett fint sätt.]</i> <pb/>Därför <i>[utifrån grunden i frälsningen, se vers 1-12]</i>, efter att ha tagit bort allt som hindrar ert sinne att tänka rätt <i>[ordagrant ”efter att ha omgjordat länderna,” dvs. bundit upp rocken för att vara redo att röra sig framåt]</i>, var samlade <i>(nyktra, alerta i sinnet, ha självkontroll)</i>. Sätt ert hopp helt och fullt <i>(utan att tvivla)</i> till den nåd <i>(gåva, kraft)</i> som kommer över er när Jesus Kristus är uppenbarad.


text:
Var som lydiga barn, låt er inte formas av <i>(följa, ikläda er)</i> de onda begär som ni förut levde i, då ni var okunniga <i>(andligt blinda)</i>,


text:
var istället som honom som kallade er, den Helige, bli heliga personer <i>(lev heligt)</i> i allt ni gör.


text:
Det står ju skrivet: <pb/>Ni ska bli heliga <i>(avskilda)</i> <pb/><t>för jag är helig. <i>[5 Mos 19:2]</i></t>


text:
<pb/>Om ni åkallar honom som Fader <i>[ni ber ju och kallar Gud er Fader]</i>, han som opartiskt dömer efter våra handlingar <i>(inte efter det yttre)</i>, lev då i gudsfruktan <i>(vördnad)</i> under er temporära vistelse <i>[här på jorden]</i>.


text:
Ni måste förstå <i>(vara medvetna om)</i> att ni inte blev friköpta med förgängliga ting, såsom silver eller guld, från den fruktlösa <i>(meningslösa)</i> livsstil som ni ärvt från era fäder,


text:
Han var utsedd innan universums begynnelse, men uppenbarades <i>[här på jorden]</i> i dessa sista dagar <i>(slutet på tiden)</i> för er skull.


text:
Genom honom tror <i>(litar, förtröstar)</i> ni på Gud, som uppväckte honom från de döda och gav honom ära <i>(härlighet)</i>, så att er tro och ert hopp är i Gud <i>[är centrerad och vilar på Gud]</i>.


text:
<pb/><i>[Petrus första brev passar bra att läsa vid ett dop. I så fall skulle man ha läst föregående avsnitt, förrättat dopet, och sedan läst följande stycke.]</i> <pb/>Nu när ni har renat era själar genom att lyda sanningen, har ni en äkta syskonkärlek <i>(genuin vänskap som inte bara är ett yttre skådespel)</i>. Älska då varandra <i>(osjälviskt, utgivande)</i> uthålligt <i>(gör ert yttersta för att behålla kärleken)</i> med ett rent hjärta. <pb/><i>[Ordet ”uthålligt” är grekiska ordet ”ektenos” som är en medicinsk term för en arm som sträcks till det yttersta. Ordet används totalt tre gånger i NT. Det används om troendes bön i Jerusalem för Petrus som var fängslad, se Apg 12:5, och om Jesu bön i Getsemane, se Luk 22:43-44. Petrus som fick erfara hur de troende sträckte sig till det yttersta i bön för honom, väljer nu att använda samma uttryck för hur vi ska sträcka oss till det yttersta för att älska varandra.]</i>


text:
<pb/>Ni har blivit pånyttfödda <i>(återskapade)</i>, inte av förgänglig säd, utan av en oförgänglig säd, genom Guds ord som ständigt lever och består <i>(är oföränderligt)</i>.


text:
<pb/>Allt kött <i>[allt mänskligt]</i> är som gräs, <pb/><t>och all dess härlighet som blomman i gräset.</t> <pb/>Gräset vissnar <pb/><t>och blomman faller av,</t>


text:
<pb/>men Herrens ord består för evigt. <pb/><i>[Jes 40:6-8]</i> <pb/>Detta är det ord som har förkunnats för er.


text:
<pb/>Så <i>[eftersom ni har blivit födda på nytt, se 1:23]</i> lägg bort <i>(avkläd er)</i>: <pb/>all ondska <i>(illvilja, alla onda planer)</i> <pb/>all falskhet <i>(oärlighet, allt svek)</i> <pb/>hyckleri <i>(alla former av falskhet mot människor, skådespeleri)</i> <pb/>avundsjuka <i>(alla former av missunnsamhet)</i> <pb/>och allt förtal <i>(alla former av ryktesspridning och ondskefullt tal) [som förstör relationer, se Rom 13:13; Ef 4:25-32; Kol 3:8]</i>. <pb/><i>[De tre sista orden: hyckleri, avundsjuka och förtal står i grundtexten i plural och syftar på alla olika yttringar av dessa. Vers 1-3 är en mening i grekiskan. Huvudverbet som står i imperativ är ”längta efter” i vers 2 och inte ”lägg bort” i vers 1. Själva drivkraften för att lägga bort ondskan kommer från en hunger och törst efter Gud. Den andliga mjölken är ren, grekiska ”adolon”, i kontrast till falsk, grekiska ”dolon”, den andra punkten i listan i vers 1.]</i>


text:
<pb/>Som nyfödda barn, längta <i>(törsta)</i> istället efter den rena <i>(oförfalskade)</i> andliga mjölken. <pb/><t><i>[Ordet andlig är på grekiska ”logikos” och syftar på Guds ord ”logos”. Se även 1:23-25.]</i></t> <pb/>Det gör att ni kan växa upp till <i>[fullständig]</i> befrielse <i>(frälsning)</i>,


text:
<pb/>Kom till honom <i>(gång på gång dra er nära)</i>, den levande stenen, som är förkastad av människor men utvald och dyrbar inför Gud,


text:
då blir även ni som levande stenar i ett andligt husbygge. Ni blir ett heligt prästerskap som offrar andliga offer som är välbehagliga för Gud genom Jesus Kristus.


text:
Det står ju i Skriften: <pb/>Se, jag lägger i Sion en utvald <i>(ärad)</i>, dyrbar hörnsten, <pb/><t>och den som tror på den ska aldrig komma på skam <i>(bli besviken)</i>. <i>[Jes 28:16]</i></t>


text:
<pb/>Ni som tror ser hans värde <i>[den levande stenen Jesus är dyrbar för er]</i>, men för dem som inte tror, <pb/>”har stenen som byggnadsarbetarna förkastade blivit hörnstenen” <i>[Ps 118:22]</i>,


text:
<pb/>och <pb/>en mindre sten <i>[på vägen som man råkar stöta emot]</i> som gör att man snubblar, <pb/><t>och en klippa som väcker anstöt</t> <t><i>[en stor klippa som blir något skandalöst, osmakligt och leder till deras fall]</i>.</t> <pb/><i>[Jes 8:14]</i> <pb/>De stöter emot därför att de inte tror på <i>(inte lyder)</i> Ordet, vilket de <i>[som avvisar honom]</i> var förutbestämda att göra. <i>[Deras otro och olydnad är inte förutbestämd, men tar man anstöt av Jesus och inte tror på honom är det ofrånkomligt att man snavar och fallet är förutbestämt.]</i>


text:
<pb/>Men ni är ”ett utvalt släkte, ett konungsligt prästerskap <i>[ordet användes för den levitiska prästerskapet i templet]</i>, ett heligt folk, ett Guds eget folk, för att ni ska förkunna hans härliga gärningar”, han som har kallat er från mörkret till sitt underbara ljus. <i>[Versen innehåller flera tankar och citat från 2 Mos 19:5-6; 23:22.]</i>


text:
Ni som förut inte var ett folk är nu Guds folk, ni som inte hade fått barmhärtighet har nu fått barmhärtighet. <i>[Hos 1:6, 9; 2:23]</i>


text:
<pb/>Mina älskade, jag uppmanar er som främlingar och gäster att avhålla er <i>(aktivt ta avstånd)</i> från de köttsliga begären som för krig mot själen. <pb/><i>[Ordet ”avhålla er” har huvudbetydelsen att hålla avstånd till något, som t.ex. en båt som har ett avstånd till land, se Matt 14:24. Även verbformen har betydelse. Ordet är här i ”medium form”. Denna verbform finns inte i svenskan eller engelskan. Vi har aktiv - jag gör något, och passiv - något görs åt mig. Grekiskan har ännu en form mellan dessa. Den kallas ”medium” som är ett mellanting mellan dessa två. Det jag aktivt väljer att göra är viktigt, eftersom det passivt kommer att påverka mig genom efterföljande konsekvenser. Vad Petrus alltså säger här är att vi ska avhålla oss från köttets lustar, inte bara för att det är en regel, utan för att det är i vårt eget intresse att göra det. Håll avstånd eftersom det är bra för dig.]</i>


text:
<pb/>Uppför er väl bland hedningarna, så att de som anklagar er för att vara onda ser era goda gärningar och prisar Gud den dag han besöker dem.


text:
<pb/><i>[Det är värt att notera att Petrus uppmanar de troende att underordna sig en så pass korrupt regim som den romerska. Detta innebär inte att Petrus blundar för den orättfärdighet som finns omkring honom. Detta måste ses i ljuset av vad som skulle hända om det inte fanns någon centralmakt och inga civilrättsliga lagar alls. Då skulle anarki råda och den svage skulle bli fullständigt rättslös. I det längsta ska en kristen följa samhällets förordningar, men i de fall där de går emot Guds bud är det viktigare att lyda Gud än människor, se Apg 4:19]</i> <pb/>Underordna er <i>(militärisk term för inta sin plats, inta en frivillig position av samarbete med)</i> alla mänskliga myndigheter för Herrens skull, både konungen <i>(kejsaren)</i> som högste härskare


text:
och ståthållarna, som är sända av honom för att straffa <i>(hämnas)</i> dem som gör det onda och hedra dem som gör det goda.


text:
<pb/>Det är Guds vilja att ni genom att göra gott ska tysta munnen på oförståndiga och okunniga människor.


text:
Ni är fria, men använd inte friheten som täckmantel för det onda utan för att tjäna <i>(vara en slav till)</i> Gud. <pb/><i>[När Petrus skriver detta var närmare hälften av det romerska rikets befolkning slavar. Bland de kristna kan procentsatsen varit ännu högre. Friheten här syftar inte på en politisk frihet, utan en andlig frihet. Den troende är fri från syndens makt, skuld och skam. Ordet ”tjäna” är samma ord som för slav. San kristen frihet få bara genom att bli Kristi slav, se Rom 6:15-23; Matt 11:29-30.]</i>


text:
<pb/>Ära <i>(respektera)</i> alla <i>[människor, eftersom de är skapade till Guds ära, se 1 Mos 1:26-27]</i>, <pb/><t>Älska <i>(osjälviskt, utgivande)</i> era syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>.</t> <t>Frukta <i>(i vördnadsfull tillbedjan)</i> Gud.</t> <pb/>Ära <i>(respektera)</i> konungen <i>(kejsaren)</i>.


text:
<pb/>Ni tjänare <i>[speciellt ord för de slavar som tjänade i hemmet]</i>, underordna er <i>(militärisk term för inta sin plats, inta en frivillig position av samarbete med)</i> era herrar och visa dem all respekt, inte bara de goda och milda utan även de hårda.


text:
Vad är det värt för beröm om ni står ut med straff när ni syndar? Men om ni står ut med att lida när ni gör det goda, då är det en nåd inför Gud.


text:
Till detta är ni kallade. Kristus led i ert ställe och efterlämnade ett exempel åt er, för att ni ska följa i hans fotspår. <pb/><i>[Ett speciellt ord för exempel används här som ordagrant är ”skriva-under”. Det illustrerar hur en elev lär sig skriva en bokstav genom att kopiera det läraren skrivit.]</i>


text:
<pb/>Han <i>[Jesus]</i> begick ingen synd, <pb/><t>och inget svek <i>(osanning)</i> fanns någonsin i hans mun.</t> <pb/><i>[Jes 53:9]</i>


text:
<pb/>När han blev förolämpad, <pb/><t>svarade han inte <i>[på samma sätt]</i> med förolämpningar.</t> <pb/>När han fick lida, <pb/><t>hotade han inte <i>[att hämnas]</i>,</t> <t>utan överlämnade dem till honom som dömer rättvist.</t>


text:
<t>Han bar personligen våra synder i sin egen kropp <i>[Jes 53:4, 12]</i> på korsets trä, så att vi kan dö bort från synderna och leva för rättfärdighet. Genom hans sår har ni blivit helade.</t>


text:
<t>Ni var som</t> <pb/>får som gått vilse <i>[Jes 53:6]</i>, <pb/>men nu har ni kommit tillbaka till herden som beskyddar era liv.


text:
<pb/><i>[Petrus riktar sig nu främst till hustrur med icke-troende män, men principerna gäller alla äktenskap. Inledningen både i vers 1 och 7, ”på samma sätt”, gör att råden till hustrur och män bygger på och syftar tillbaka till föregående kapitel och stycket som började i 1 Pet 2:13, där Jesus själv är vårt exempel, se 1 Pet 2:22-25. Sex verser handlar om kvinnan och en vers om mannen, anledningen kan vara att i det dåtida samhället var det mycket svårare för en kvinna som blivit troende att lämna hemmet själv för att gå på Gudstjänst.</i> <pb/><i>Det är också viktigt att underordnande aldrig innebär att en kvinna ska vara kvar i ett förhållande där hon blir misshandlad eller barnen blir skadade. Hela stycket började med att samhället har lagar och regler som ska följas, och våld inom hemmet är straffbart, se 1 Pet 2:13.]</i> <pb/>På samma sätt ska ni hustrur underordna <i>(inta en frivillig position av samarbete med)</i> er era män, så att även de män som inte lyder ordet kan vinnas utan ord genom sina hustrurs liv,


text:
Er prydnad ska inte vara yttre ting som konstfulla håruppsättningar, påhängda guldsmycken eller fina kläder,


text:
utan hjärtats fördolda människa med den oförgängliga skönheten hos en mild och stilla ande. Det är mycket dyrbart i Guds ögon.


text:
Så smyckade sig också förr de heliga kvinnorna som satte sitt hopp till Gud. De underordnade sig sina män,


text:
så som Sara lydde Abraham och kallade honom herre. <i>[1 Mos 18:12]</i> Hennes barn har ni blivit när ni gör det som är gott och inte låter er skrämmas. <pb/><i>[Sara kunde ha bott i hus, men valde att följa sin man och bo i tält. Två gånger kunde hon blivit hustru till rika män på grund av sin mans misstag, se 1 Mos 12:17; 20:2.]</i>


text:
<pb/>På samma sätt ska ni män leva förståndigt med era hustrur, som är det svagare kärlet. Visa dem aktning <i>(respekt)</i> som medarvingar till livets nåd <i>(Guds liv)</i> så att inget står i vägen för era böner. <pb/><i>[Versen kan inte mena att kvinnan är andligt, mentalt, emotionellt svagare än män. Versens andra del gör det tydligt att både man och kvinna är Guds avbild och medarvingar! Även om det finns fysiska skillnader, kvinnor är ofta kortare än män och inte har samma muskelmassa, så är det inte det som är poängen här. Det finns kvinnor som är längre och starkare än män. Både mannen och hustrun liknas vid ett kärl, och i den jämförelsen är kvinnan den ”svagare”. Paulus använder en liknande bild med hedrande och mindre hedrande bruk, se Rom 9:20-23. När det gäller porslin är inte ”svagare” ett negativt ord som är likställt med mindre värd, snarare tvärt om. Huvudverbet i versen är aktning och respekt. På samma sätt som vi värdesätter och behandlar ett fint dyrbart keramik kärl på ett värdigt sätt, jämfört med ett grovt vardagsporslin, ska mannen visa sin hustru respekt och aktning! Det är också intressant att notera alla detaljer kring de heliga kärlen i tabernaklet, se 4 Mos 7:1. Kvinnor och män är tänkta att vara den helige Andes tempel och Guds heliga kärl. Under fångenskapen i Babylon länsades templet och även de heliga kärlen fördes bort, se Esra 5:14.]</i>


text:
<pb/>Till sist <i>[som sista uppmaning]</i> ska ni alla <pb/><t>ha samma sinne <i>(vara eniga)</i>,</t> <t>visa medkänsla <i>(dela glädje och sorg med varandra)</i>,</t> <t>ha syskonkärlek,</t> <t>vara ömsinta <i>(förstående, hjärtliga)</i>,</t> <t>ha ett ödmjukt sinne.</t>


text:
<pb/>Löna inte ont med ont <pb/><t>eller hån med hån <i>(ge inte igen med en förolämpning)</i>.</t> <pb/>Tvärtom ska ni välsigna <i>(tala väl, be för andras välgång)</i>, <pb/><t>för ni är kallade att ärva välsignelse.</t>


text:
<pb/>För: <pb/>Den som älskar livet <pb/><t>och vill se goda dagar,</t> <pb/>ska vakta sin tunga från det som är ont <pb/><t>och sina läppar från att tala svek.</t>


text:
<pb/>Herrens ögon är vända till de rättfärdiga <pb/><t>och hans öron till deras bön.</t> <pb/>Men Herrens ansikte är emot dem <pb/><t>som gör det onda.</t> <pb/><i>[Ps 34:13-17. Citat från den grekiska översättningen LXX, med några få justeringar. Andra person singular - du, har ändrats till tredje person singular - den.]</i>


text:
<pb/>Ja, även om ni skulle få lida för det som är rätt är ni lyckliga <i>(saliga, välsignade)</i>. Var inte rädda för dem och låt er inte skrämmas.


text:
Herren Kristus ska ni hålla helig i era hjärtan. Var ständigt beredda att svara var och en som ber er förklara det hopp ni har.


text:
Men gör det ödmjukt, med respekt och ett rent samvete, så att de som talar illa om ert goda levnadssätt i Kristus får skämmas för sitt förtal.


text:
<pb/>Kristus själv dog <i>(led, pinades)</i> för våra synder, <pb/><t>en gång för alla,</t> <pb/>en rättfärdig <i>(oskyldig)</i> <pb/><t>för alla orättfärdiga <i>(skyldiga)</i>,</t> <t>för att föra oss till Gud.</t> <pb/>Hans mänskliga kropp dödades, <pb/><t>men han gjordes levande genom anden.</t>


text:
<pb/>I denna form <i>[genom den helige Ande]</i> gick han <i>[Kristus]</i> och proklamerade <i>[vägen till frälsning genom Noa]</i> till andarna <i>[av de människor som nu sitter]</i> i fångenskap.


text:
Det var för dem som inte lydde <i>(vägrade tro)</i> för länge sedan i Noas dagar <i>[som budskapet predikades]</i>, när Gud tålmodigt väntade medan arken byggdes. Några få, för att vara exakt åtta personer, räddades i arken genom vatten. <pb/><i>[Ämnet i vers 19-21 skiftar från Jesu död, till Noas tid och sedan tillbaka till dopet i vatten på Petrus tid. Det går att tolka texten på olika sätt. I kommentarerna här antas att det var Noa som predikade frälsningen till de människor som levde då, inte att Jesus predikade till döda andar. I så fall skulle det finnas en andra chans att ta emot Jesus, vilket inte nämns om någonstans i Bibeln.]</i>


text:
<pb/>Efter denna förebild <i>[vattnet i syndafloden]</i> frälser nu dopet också er. Det innebär inte att kroppen renas från smuts utan är ett rent samvetes bekännelse till Gud genom Jesu Kristi uppståndelse,


text:
han som har stigit upp till himlen och sitter på Guds högra sida sedan änglar, furstar och makter blivit underställda honom.


text:
<pb/>När nu Kristus har fått lida till kroppen ska också ni beväpna er med samma sinne. Den som fått lida till kroppen har slutat med att synda,


text:
så att han resten av tiden här i sin kropp inte längre lever efter människors begär utan efter Guds vilja.


text:
Länge nog har ni levt som hedningarna vill - <pb/><t>i orgier,</t> <t>begär,</t> <t>fylleri,</t> <t>supkalas,</t> <t>vilda fester</t> <t>och förbjudna avgudakulter.</t>


text:
<pb/>Därför blir de förvånade och hånar er när ni inte längre följer med och kastar er ut i samma ström av utsvävningar.


text:
Det var därför evangeliet förkunnades också för dem som nu är döda, för att de skulle dömas till kroppen så som människor döms men leva i anden så som Gud lever.


text:
<pb/>Slutet <i>(kulmen)</i> på allting är nu nära <i>(är på en armlängds avstånd)</i>, <pb/><t>ha därför självkontroll <i>(självdisciplin, ett klart sinne)</i></t> <t>och var nyktra <i>(sansade, alerta, vaksamma)</i></t> <t>så att ni kan be <i>(tillbe, var hängivna och förtroliga med Gud)</i>.</t> <pb/><i>[Ordet nykter, alert och vaksam är motsatsen till att vara drucken och sovande, se 1 Tess 5:6-8. Denna uppmaning har speciell betydelse för Petrus eftersom han somnade när han skulle ha vakat och bett, se Mark 14:37-40.]</i>


text:
<pb/>Över allt annat, håll kvar er osjälviskt utgivande kärlek för varandra <i>(låt den vara oförändrad, konstant, intensiv)</i>, för <pb/>kärleken täcker <i>(skyler, gömmer) [genom förlåtelse och överseende]</i> <pb/><t>många synder. <i>[Ords 10:12]</i></t>


text:
<pb/>Var och en av er har fått en andlig nådegåva, <pb/><t>använd den för att betjäna andra</t> <t>som goda förvaltare av Guds mångfaldiga nåd <i>(enormt vida spektrum av olika nådegåvor och välsignelser)</i>.</t>


text:
<pb/>Om någon talar <pb/><t>ska han tala Guds ord <i>[undervisa i enlighet med Guds ord]</i>.</t> <pb/>Om någon tjänar <pb/><t>ska han tjäna med den styrka Gud ger <i>(leder, dirigerar)</i>.</t> <pb/>Detta så att Gud förhärligas i allt <pb/><t>genom Jesus Kristus.</t> <pb/>Hans är härligheten <pb/><t>och makten</t> <t>i evigheters evighet,</t> <t>amen.</t>


text:
<pb/>Mina älskade, var inte förvånade <i>(överraskade)</i> över det eldprov som sker nu för att testa er kvalité <i>(den eld som smälter och renar metaller)</i>. Det är inget märkvärdigt <i>(konstigt)</i> som händer <i>[just bara]</i> er.


text:
Gläd er i stället ju mer ni får dela Kristi lidande. Då ska ni fröjda er med översvallande jubel när hans härlighet uppenbaras.


text:
Om ni blir förolämpade <i>(förtalade, hånade)</i> för Kristi namns skull är ni lyckliga <i>(saliga, välsignade)</i>, för härlighetens Ande, Guds Ande vilar över er <i>(ger er ny styrka)</i>. <i>[Vissa handskrifter har också följande text: ”De hädar och talar illa om honom, men på samma gång blir han prisad och ärad av er.”]</i>


text:
<pb/>Låt ingen av er lida som <pb/><t>en mördare,</t> <t>tjuv,</t> <t>kriminell <i>(ondskefull människa)</i></t> <t>eller som en som blandar sig i andras angelägenheter <i>(agerar som en självutnämnd domare)</i>.</t>


text:
<pb/>Men om någon får lida för att han är en kristen, då ska han inte skämmas, utan ära Gud för att han bär det namnet <i>[anses värdig att bära det namnet]</i>. <pb/><i>[Det grekiska ordet ”christianous” betyder ordagrant ”kristusanhängare” och återfinns bara tre gånger i NT, här och i Apg 11:26; 26:28.]</i>


text:
<pb/>För nu är tiden inne för domen, och den börjar med Guds hus. Men om den börjar med oss, hur blir då slutet för dem som inte respekterar <i>(vanemässigt inte lyder)</i> Guds evangelium?


text:
Om den rättfärdige nätt och jämnt blir räddad <i>(frälst)</i>, vad blir det av den ogudaktige och syndaren? <i>[Ords 11:31]</i>


text:
Därför ska de som får lida efter Guds vilja <i>[de som behandlas illa därför att de gör Guds vilja]</i> ständigt överlåta sina själar till sin trofasta Skapare genom att fortsätta att göra gott <i>(det som är rätt)</i>.


text:
<pb/><i>[Petrus har just skrivit att Guds dom börjar med Guds hus, se 1 Pet 4:17. Eftersom det kommer tider med förföljelse och prövningar är det viktigt att församlingens ledarskap står fast, se Joh 10:12-14.]</i> <pb/>Därför uppmanar <i>(ger råd till, varnar)</i> jag nu de äldste bland er <i>(ledarna i församlingen)</i>, jag som själv, en äldste och ett ögonvittne till Jesu lidande, och som har del i den härlighet som kommer att bli uppenbarad:


text:
<pb/>Föd <i>(uppfostra, beskydda, led, var herdar för)</i> Guds hjord som är hos er <i>[som ni ansvarar för]</i>. <pb/>Inte av tvång <i>(pliktskyldigt)</i> <pb/><t>utan självmant <i>(villigt)</i>.</t> <pb/>Inte motiverad av girighet <i>[genom ett felaktigt fokus på de förmåner som tillhör tjänsten]</i>, <pb/><t>utan passionerat <i>(hängivet)</i>.</t>


text:
<pb/>Inte som herrar över <i>(arroganta diktatorer som trycker ner)</i> de som anförtrotts åt er <i>(kommit på er lott, som ni ansvarar över)</i>, <pb/><t>var istället föredömen för hjorden <i>[var levande exempel på en kristen livsstil som de kan följa]</i>.</t>


text:
<pb/>Då ska ni, när den högste Herden uppenbaras, krönas med en segerkrans <i>(lagerkrans)</i> av ära <i>(värdighet)</i> som aldrig vissnar. <pb/><i>[När Petrus blev upprättad av Jesus fick han liknande instruktioner av Jesus själv, se Joh 21:15-17.]</i>


text:
<pb/>På samma sätt ska ni som är yngre <i>(unga i tron)</i> underordna er <i>(inta en frivillig position av samarbete med)</i> de äldre <i>(församlingens ledare)</i>. <pb/>Vidare gäller detta er alla <i>[oavsett position]</i>: Klä er i ödmjukhet mot varandra, för <i>[som det står i Ords 3:34]</i>: <pb/>”Gud själv står emot de arroganta <i>(högmodiga, översittarna)</i>, <pb/><t>men ger nåd <i>(favör, välsignelse)</i> till de ödmjuka”.</t>


text:
genom att kasta alla era bekymmer <i>(problem, självcentrerad oro)</i> på honom, för han har omsorg om <i>(sörjer för, tar alltid hand om)</i> er. <pb/><i>[Att själv bära sin börda är högmodigt och blir till en falsk ödmjukhet.]</i>


text:
<pb/>Var nyktra <i>(balanserade, alerta i sinnet, ha självkontroll)</i> och var uppmärksamma <i>(redo, vaksamma)</i>, för er motståndare, djävulen, går ständigt omkring som ett rytande lejon och söker någon att sluka <i>(förgöra)</i>.


text:
Stå emot honom, fasta <i>(orubbliga)</i> i tron, tänk på att era syskon <i>(hela den kristna kroppen)</i> runt om i hela världen utstår <i>(tar sig segrande igenom)</i> samma sorts lidanden.


text:
Ni kommer bara att behöva lida en kort tid, efter det ska Gud själv, som ger all nåd och har kallat er till sin eviga härlighet i Kristus: <pb/><t>återupprätta <i>(hela, fullkomna, sammanfoga alla delar, skapa enhet)</i>,</t> <t>stödja <i>(ge en stabilitet)</i>,</t> <t>styrka <i>(göra er starka)</i> och</t> <t>befästa <i>(lägga en fast grund i)</i> er.</t>


text:
<pb/>Genom Silvanus, som jag vet är en trogen broder, har jag nu skrivit kortfattat till er, för att uppmuntra <i>(förmana, vädja till er)</i> och vittna <i>(bekräfta)</i> att detta är Guds nåd. Stå fasta i den. <pb/><i>[Silvanus är samma person som Lukas benämner Silas i Apostlagärningarna. Här använder Petrus den latinska formen av hans namn, vilket Paulus också gör, se 2 Kor 1:19; 1 Tess 1:1; 2 Tess 1:1. Han var en erkänd ledare i församlingen i Jerusalem och en romersk medborgare, se Apg 15:22, 37. Han reste tillsammans med Paulus på hans andra missionsresa, se Apg 18:5. Han var en trogen medarbetare till både Petrus och Paulus.</i> <pb/><i>Ordvalet ”genom Silvanus” brukar betyda att det var den personen som levererade brevet, se Apg 15:23; Rom 16:1-2. Det kan också antyda att Silas hjälpte Petrus att skriva brevet. Detta kan i så fall förklara brevets rika ordförråd och eleganta grekiska stil.]</i>


text:
<pb/>Hon <i>[er systerförsamling här]</i> i Babylon <i>[kan vara ett symboliskt namn för Rom]</i>, utvald tillsammans med er skickar hälsningar, och det gör också min son <i>(lärjunge)</i> Markus. <pb/><i>[Denna vers kräver flera tolkningar. Hon kan syfta på församlingen där Petrus befinner sig eller en speciell kvinna, kanske Petrus hustru. Babylon kan vara staden Babylon vid floden Eufrat eller ett kodnamn för Rom. Markus kan vara Petrus verkliga son eller hans andliga son.</i> <pb/><i>Eftersom uttrycket ”utvald tillsammans med er” används, är det mest naturligt att ”hon” syftar på församlingen där Petrus skriver detta brev. Då är det också troligt att Markus inte är Petrus fysiska son utan syftar på Markusevangeliets författare Johannes-Markus som har många detaljer från just Petrus upplevelser med Jesus. Vad som talar för att Babylon syftar på Rom är att Markus ofta är i Rom, se Kol 4:10, samtidigt nämner Petrus verkliga områden i brevets inledning, se 1 Pet 1:1.]</i>


text:
<pb/>Hälsa varandra med en kärlekens kyss. <i>[Ett uttryck för kärlek, förlåtelse och enhet, grekiska ”philema”. Kindkyssen var och är en vanlig hälsningsform i medelhavsområdet.]</i> <pb/>Frid <i>(trygghet, framgång)</i> till er alla som lever i Kristus.


text:
<pb/><i>[Från]</i> Simeon <i>[Simon]</i> Petrus, <pb/><t>en tjänare <i>(livegen slav)</i></t> <t>och apostel <i>(sändebud, ambassadör)</i> för Jesus.</t> <pb/><i>[Petrus använder inte den vanliga grekiska formen ”Simon” för att beskriva sig själv. Istället används det snarlika namnet ”Simeon”, som ligger närmare namnets hebreiska ursprung. I det första brevet använder han sig bara av namnet Petrus, se 1 Pet 1:1. Det var det namnet som Jesus gav honom, se Joh 1:42. Genom att ta med båda dessa namn visar han på den förvandling som skett i hans liv.]</i> <pb/>Till dem som har tagit emot <i>(exakt)</i> samma dyrbara tro som vi, <pb/><t>genom rättfärdigheten från vår Gud</t> <t>och Frälsare Jesus Kristus.</t>


text:
<pb/>Låt nåd <i>(oförtjänt favör)</i> och frid <i>(harmoni, frihet från fruktan, framgång, välbehag)</i> vara över er i överflöd <i>(multiplicerat mått, växa mer och mer)</i>, genom kunskapen om <i>(det personliga mötet)</i> Gud och Jesus vår Herre.


text:
<pb/>På grund av Guds kraft har han gett oss allt vi behöver för livet <i>(Guds överflödande liv)</i> och helighet <i>(gudsfruktan, ett liv som behagar Gud)</i>, genom att vi känner <i>(har en personlig erfarenhet av)</i> honom som har kallat oss till sin egen ära <i>(härlighet)</i> och godhet <i>(dygd, höga moraliska standard)</i>.


text:
Genom dem <i>[ära och helighet]</i> har han gett oss enormt stora och dyrbara löften, så att ni genom dem <i>[att ta till sig dem och agera efter dem]</i> kan få del av Guds natur, efter att ha flytt från det fördärv <i>(förgängelse, ruttenhet)</i> som finns i världen på grund av det onda begäret <i>(längtan efter det förbjudna)</i>.


text:
<pb/>Av den anledningen <i>[löftena och relationen med Jesus som ger ära och helighet]</i>, gör allt ni kan <i>(ansträng er till det yttersta)</i> för att <pb/>kultivera <i>(understödja, ikläda)</i> er tro <pb/><t>med godhet <i>(dygd, en hög moralisk karaktär som visar sig praktiskt)</i>,</t> <pb/>genom godhet <i>[att leva efter en hög moralisk standard utvecklas er]</i> <pb/><t>kunskap <i>[den personliga erfarenheten av Jesus]</i>,</t>


text:
<pb/>genom <i>[att leva i]</i> kunskapen <i>[en levande relation med Jesus utvecklas er]</i> <pb/><t>självbehärskning <i>(självkontroll)</i>,</t> <pb/>genom <i>[att utöva]</i> självbehärskning <i>[utvecklas er]</i> <pb/><t>uthållighet <i>(ordagrant ”att vara kvar under”, stå fast i prövningar och svårigheter)</i>,</t> <pb/>genom <i>[att utöva]</i>, uthållighet <i>[utvecklas er]</i> <pb/><t>gudsfruktan <i>(helighet, ett liv som behagar Gud)</i>,</t>


text:
<pb/>genom gudsfruktan <i>[i den levande relationen med Gud utvecklas er]</i> <pb/><t>syskonkärlek <i>(vänskap med varandra)</i>,</t> <pb/>genom <i>[att leva i]</i> syskonkärlek <i>[utvecklas er]</i> <pb/><t>kärlek <i>(som är osjälvisk och utgivande)</i>.</t>


text:
<pb/>För om alla dessa <i>[sju]</i> kvalitéer <i>[en hög moralisk standard, kunskap, självkontroll, uthållighet, gudsfruktan, syskonkärlek och kärlek]</i> verkligen finns hos er och ständigt växer, så förhindrar det er att bli overksamma eller utan frukt i er strävan att lära känna vår Herre Jesus Kristus mer intimt.


text:
Den som saknar dessa kvalitéer är blind. Han är <i>[andligt]</i> närsynt <i>(ser bara det jordiska som är nära honom och inte det himmelska perspektivet)</i>, eftersom han har glömt att han blivit renad från tidigare synder.


text:
<pb/>Därför, mina syskon <i>(bröder och systrar i tron)</i>, gör ert yttersta för att befästa er kallelse och utkorelse. <i>[Kallelsen äger rum när vi tar emot Jesus, medan utkorelsen skedde innan världen skapades. Båda två utgår från Gud och har sin källa i honom, men den troende bekräftar dem genom att växa, och andens frukt ger påtagliga bevis för det nya livet.]</i> För om ni gör det ska ni aldrig, nej aldrig, någonsin falla.


text:
På det sättet ska ni rikligen få allt ni behöver för ert intåg <i>(er ankomst)</i> till vår Herre och Frälsare Jesu Kristi eviga rike.


text:
<pb/><i>[Tre gånger i följande verser talar Petrus om att komma ihåg andliga sanningar. Drygt trettio år tidigare hade Jesus förutsagt att Petrus skulle dö martyrdöden, se Joh 21:18-19. Petrus visste att stunden för hans uppbrott var nära, se vers 14.]</i> <pb/>Därför tänker jag ständigt påminna er om detta, trots att ni redan vet det och är befästa i den sanning som ni har.


text:
Jag ser det som min plikt att väcka <i>(aktivera, skaka liv i)</i> er med mina påminnelser så länge jag är kvar i detta tält. <i>[Vår jordiska kropp liknas med en förgänglig temporär boning.]</i>


text:
Jag vet att jag snart ska lägga av mig mitt tält <i>[jordiska kropp]</i>. Det har vår Herre Jesus Kristus visat mig.


text:
Men jag vill göra vad jag kan för att ni också efter min bortgång <i>(uttåg, grekiska ”exodus”)</i> alltid ska minnas detta.


text:
<pb/>När vi berättade om vår Herre Jesu Kristi kraft och personliga ankomst <i>[Jesu förvandling och närvaro på förklaringsberget, se Mark 9:1-13]</i>, byggde vår berättelse inte på några listigt hopdiktade sagor. <i>[Det var inga fantasiberättelser som många gnostiker använde sig av för att dra åhörare och väcka intresse, se 2 Pet 2:3.]</i> Nej tvärtom, vi såg med egna ögon hans majestät <i>(gudomlig konungslig auktoritet och storslagna kraft)</i>.


text:
<pb/>För <i>[vi var med när]</i> han fick ta emot ära och härlighet från <i>(intill, alldeles bredvid)</i> Gud, Fadern. En röst kom från denna majestätiska härlighet <i>[i det ljus som strålade över Jesus]</i>: ”Detta är min älskade son som jag gett min favör till <i>(har behag i, är belåten med, är utvald)</i>.”


text:
Vi <i>[Petrus, Jakob och Johannes]</i> hörde den rösten som kom från himlen <i>[Guds tron]</i>, för vi var med honom på det heliga berget. <i>[Matt 17:1-9; Mark 9:2]</i>


text:
<pb/>Och vi har också profeternas mycket pålitliga ord. <i>[Förutom Petrus ögonvittnesberättelse på förklaringsberget har vi alla profetiorna i Gamla Testamentet som vittnar om att Jesus skulle komma.]</i> Ni gör helt rätt i att ständigt undersöka <i>(ta fasta på, ge akt på)</i> profetiorna, de lyser som en lampa på en mörk <i>(moraliskt förmörkad)</i> plats, tills dagen gryr och morgonstjärnan <i>[Jesus]</i> går upp i era hjärtan.


text:
<pb/>Framför allt <i>(först och främst)</i> måste ni förstå att ingen profetia i Skriften har sitt ursprung från någons egen fantasi <i>(inbillning)</i>.


text:
Ingen profetia har någonsin kommit som resultat av mänsklig vilja, utan ledda <i>(burna, drivna)</i> av den helige Ande har människor talat <i>[burit fram och förmedlat]</i> ord från Gud.


text:
<pb/><i>[Det har alltid funnits falska läror och lärare, se 5 Mos 13:1-5; 18:14-22; Jer 28. Petrus använder orden profet och lärare synonymt. Att profetera har visserligen en aspekt av att förutsäga framtida händelser, men huvudbetydelsen i biblisk bemärkelse är att säga sig tala inspirerat av Gud och att vara en lärare.]</i> <pb/>Men det fanns också falska profeter bland folket <i>[under profeternas tid, se 1 Pet 1:19-21]</i>, liksom det även bland er kommer att finnas falska lärare. De kommer att i hemlighet föra in <i>(introducera)</i> irrläror. De kommer att förneka den Herre som har friköpt dem och dra plötsligt fördärv över sig.


text:
Många ska följa dem i deras sexuella lössläppthet, och för deras skull kommer sanningens väg att bli hånad. <i>[De första kristna kallades ofta för ”vägen”, se Apg 9:2.]</i>


text:
I sin girighet kommer de <i>[dessa falska lärare]</i> att utnyttja er med hjälp av falska argument. Men domen över dem är verksam sedan länge, och deras undergång sover inte.


text:
<pb/>För Gud skonade inte de änglar som hade syndat, utan kastade dem i avgrunden <i>(helvetet, grekiska ”tartaros”)</i>, han överlämnade dem till mörkrets kedjor för att förvaras där till domen. <pb/><i>[Detta är enda gången ordet ”tartaros” används i NT. Det verkar vara en temporär plats för fallna änglar fram tills den slutgiltiga domen. Eftersom sammanhanget är Noa, se vers 5, kan dessa änglar syfta på de änglar som gjorde uppror och syndade mot Guds lag genom att ha sexuella relationer med kvinnor, se 1 Mos 6:1-4.]</i>


text:
<pb/>Han skonade inte heller den forntida världen men bevarade Noa, rättfärdighetens förkunnare, med sju andra <i>[Noas hustru, deras tre söner och sönernas hustrur]</i> när han lät floden drabba de gudlösas värld. <i>[1 Mos 6-9]</i>


text:
Städerna Sodom och Gomorra dömde han till undergång och lade dem i aska och gav så ett exempel på vad som väntar de gudlösa. <i>[1 Mos 19; Jud 7]</i>


text:
Den rättfärdige som bodde bland dem plågades nämligen dag efter dag i sin rättfärdiga själ av att se och höra det onda som de gjorde.


text:
Herren förstår alltså att frälsa de gudfruktiga ur frestelsen och hålla de orättfärdiga i förvar under straff fram till domens dag.


text:
<pb/>Det gäller särskilt dem som i orent begär följer sin köttsliga natur och föraktar Herren. Fräcka och självsäkra skyggar de inte för att håna höga makter,


text:
medan änglar som står högre i makt och styrka inte uttalar några hånfulla domar mot dem inför Herren.


text:
Dessa som hånar vad de inte känner till är som oförnuftiga djur, av naturen födda till att fångas och dödas. <pb/>De är fördärvade och hamnar därför i fördärvet,


text:
där de får lönen för sin orättfärdighet. De njuter av att festa mitt på ljusa dagen, de är smutsfläckar och skamfläckar där de i sina lustar frossar och festar tillsammans med er.


text:
<pb/>De har ögon fulla av otrohet och kan inte få nog av synd. De lockar till sig ostadiga själar och har hjärtan som är övade i att roffa åt sig, dessa förbannelsens barn.


text:
<pb/>De har lämnat den raka vägen och gått vilse, de följer samma väg som Bileam, Beors <i>(Bosors)</i> son, som älskade orättfärdighetens lön.


text:
Men han blev tillrättavisad för sitt brott när en stum åsna talade med människoröst och hejdade profetens vanvett. <pb/><i>[I slutet på israeliternas ökenvandring försökte Moabs kung Balak övertala profeten Bileam att förbanna israeliterna, se 4 Mos 22-24. Bileams far hette Beor, se 4 Mos 22:5. Vissa manuskript har dock ”Bosors son” här, ett namn som betyder ”köttets son”. Det kan vara så att Petrus gör en medveten omskrivning för att illustrera hur Bileam vandrade efter köttet och inte anden.]</i>


text:
<pb/>Dessa <i>[falska lärare]</i> är <pb/><t>källor utan vatten</t> <t>och moln <i>[med efterlängtat vatten]</i> jagade av stormvinden.</t> <pb/>Det djupa mörkret väntar dem. <pb/><i>[I ett torrt klimat är dricksvatten och livgivande regn nödvändiga. Dessa bilder beskriver hur dessa falska lärare ger löften som de inte kan hålla. De är usla brunnar, se Jer 2:13.]</i>


text:
<pb/>De talar stora och tomma ord och lockar med lössläppthet och köttsliga begär till sig <i>[nyomvända]</i> människor som nyss har kommit undan dem som lever i villfarelse.


text:
De lovar dem frihet <i>[utan några moraliska betänkligheter]</i> men är själva slavar under fördärvet, för det man besegras av är man slav under. <i>[De falska lärarnas livsstil talar emot vad de säger.]</i>


text:
Om de har lärt känna vår Herre och Frälsare Jesus Kristus och kommit undan världens smitta men sedan återigen låter sig snärjas och besegras av den, då blir slutet värre för dem än början.


text:
Det hade varit bättre för dem att aldrig ha lärt känna rättfärdighetens väg än att lära känna den och sedan vända sig bort från det heliga budskap som anförtrotts dem.


text:
Det har gått med dem som det så sant heter i ordspråket: ”Hunden vänder åter till sin egen spya” <i>[Ords 26:11]</i>, och ”Ett svin som tvättat sig vältrar sig igen i smutsen.”


text:
<pb/>Detta är nu det andra brevet som jag skriver till er, mina älskade. <i>[Det första brevet kan vara första Petrusbrevet, men det kan också vara ett annat brev som gått förlorat.]</i> I båda <i>[breven]</i> har jag med mina påminnelser velat väcka <i>(aktivera, skaka liv i)</i> ert rena sinne,


text:
så att ni tänker på det som är förutsagt av de heliga profeterna och på budskapet från Herren och Frälsaren som ni har hört från era apostlar <i>(budbärare)</i>. <i>[Indirekt jämställs GT här med NT, se även vers 16 där Paulus nämns.]</i>


text:
<pb/>Framför allt ska ni veta att det i de sista dagarna kommer hånfulla människor som drivs av sina begär och som hånar er


text:
och säger: <pb/>”Hur går det med löftet om hans återkomst? <pb/>Sedan fäderna <i>[Abraham, Isak, Jakob osv.]</i> dog <pb/><t>har ju allt fortsatt precis som det varit sedan skapelsens början.”</t> <pb/><i>[Uttrycket ”de sista dagarna” används i NT för hela perioden från Jesu död och uppståndelse fram till hans återkomst, se Petrus tal i Apg 2:16-39 och Heb 1:2. Redan i Tessalonikerbreven kunde tron på Kristi snara återkomst vålla frågor och tvivel. När detta brev skrevs var Petrus gammal och på väg att dö. Jesus hade inte kommit tillbaka ännu. De falska lärarna, som behandlades i förra kapitlet, är troligtvis dessa hånfulla människor som ifrågasätter Bibelns sanningshalt.]</i>


text:
<pb/>De bortser medvetet från att det för länge sedan fanns himlar och en jord som uppstod ur vatten och genom vatten i kraft av Guds ord.


text:
Men de himlar och den jord som nu finns har genom samma ord sparats åt eld och bevaras fram till den dag då de gudlösa människorna ska dömas och gå under.


text:
<pb/><i>[Nu kommer svaret på frågan om varför Herren dröjer i vers 4.]</i> <pb/>Mina älskade, sluta att ignorera detta faktum <i>(låt det inte vara dolt, glöm inte)</i> att för Herren är en dag som tusen år och tusen år som en dag.


text:
Herren är inte sen att uppfylla sitt löfte så som några menar <i>(enligt vissa människors förståelse av vad som menas med att dröja)</i>. Istället är han tålmodig <i>(mild, sen till vrede)</i> mot er, eftersom han inte vill att någon ska gå förlorad, utan vill att alla ska <i>[få tid att]</i> omvända sig <i>(förändra sitt tankesätt)</i>.


text:
<pb/>Men Herrens dag ska komma som en tjuv om natten. <i>[Jesus använder samma liknelse, se Matt 24:42-44.]</i> På den dagen ska himlarna falla ner <i>(passera förbi, förgås)</i> med ett stort dån <i>(rytande)</i>. Himlakropparna ska smälta <i>(brytas sönder)</i> i hetta, och jorden med allt på den ska exponeras <i>(blottläggas, allt blir uppenbarat)</i>.


text:
<pb/>När nu allt håller på att brytas sönder <i>(går mot sin upplösning)</i>, hur ska vi då leva? <pb/>Vi ska vara heliga och frukta Gud <i>(umgås med honom, vara i hans närhet, och leva ett liv som behagar Gud)</i>,


text:
medan vi väntar och påskyndar Guds dag. <i>[Församlingens uppdrag är att predika evangeliet för alla folk, se Mark 13:10.]</i> Den dagen ska himlar upplösas av eld, och himlakroppar smälta av hetta.


text:
Men, på grund av hans löfte <i>[Jes 65:17; 66:22]</i>, väntar vi på <i>(ser vi fram emot)</i> nya <i>(bättre)</i> himlar och en ny <i>(bättre)</i> jord, där rättfärdighet <i>(frihet från synd)</i> alltid ska råda. <i>[Upp 21:1]</i>


text:
<pb/>Därför, mina älskade, när ni nu väntar på detta, gör allt ni kan för att bli funna rena och fläckfria inför honom i frid.


text:
Räkna med att vår Herres tålamod <i>[väntan på att döma världen, se vers 9]</i> innebär frälsning. Så har också vår älskade broder Paulus skrivit till er efter den vishet som han har fått,


text:
och så gör han i alla sina brev när han talar om detta. <i>[Att leva rent och heligt på livets alla områden, eftersom Jesus snart kommer tillbaka.]</i> I hans brev finns en del som är svårt att förstå och som okunniga och ostadiga människor förvränger till sitt eget fördärv, något som också sker med de övriga Skrifterna. <pb/><i>[Här omnämns både Petrus och Paulus brev tillsammans med Skrifterna, som syftar på Gamla Testamentet.</i> <pb/><i>Det finns exempel där Paulus undervisning har tolkats fel. I ett tidigt brev till Korint, som inte längre finns bevarat, hade korintierna missförstått honom att de helt skulle undvika kontakt med icke-troende. Paulus var tvungen att korrigera detta, se 1 Kor 5:9-11. Kanske kunde formuleringar som ”allt är lagligt”, se 1 Kor 6:12, använts av falska lärare för att förvränga Paulus undervisning om nåden och friheten från lagen. Den typen av lära med ”billig nåd” verkar vara det som de falska lärarna lärde ut och Petrus går emot i detta brev, se 2 Pet 2:2.]</i>


text:
<pb/>Mina älskade, ni vet ju redan detta. <i>[Vårt ord ”prognos” kommer från det grekiska ordet som översätts ”ni vet ju redan detta”. Skrifterna ger en förvarning och ”prognos” om vad som kommer att ske.]</i> <pb/>Var därför på er vakt <i>[mot falska lärare, se kapitel 2]</i>, <pb/><t>så att ni inte dras med i de ondas <i>(laglösas)</i> villfarelse</t> <t>och förlorar ert fäste.</t>


text:
<pb/>Väx i stället <i>(kontinuerligt, hela tiden)</i> <pb/><t>i nåd <i>(Guds favör och kraft) [1 Pet 1:5-7]</i></t> <t>och kunskap om <i>(i er personliga relation med)</i> vår Herre och Frälsare Jesus Kristus.</t> <pb/>Hans är äran, <pb/><t>nu och till evighetens dag.</t> <pb/>Amen <i>(låt det ske så)</i>.


text:
<pb/><i>[Första Johannesbrevet har inte den traditionella öppningen med avsändare, mottagare och hälsningsfras som de flesta andra brev i Nya Testamentet. De första fyra verserna är en enda lång mening i grekiskan och har en komplex struktur som centrerar kring att Jesus är Ordet som ger liv och är evigt.]</i> <pb/>Det som existerade från begynnelsen <i>[1 Mos 1:1; Joh 1:1]</i> ... <pb/>Det som vi har hört <i>(och som fortfarande ljuder i våra öron)</i> ... <pb/>Det som vi har sett med våra egna ögon <i>(och de bilder som fortfarande finns kvar på våra näthinnor)</i> ... <pb/>Det som vi har betraktat <i>(noga studerat)</i> och rört med våra händer ... <pb/><i>[Det som vi - jag Johannes och alla apostlarna personligen - har hört, sett, betraktat och rört vid är:]</i> <pb/>Ordet, som ger livet! <pb/><i>[Jesus förknippas med Ordet, grekiska ”logos”, som ett Guds sändebud för att kommunicera med mänskligheten. Det finns tre grekiska ord som alla översätts till liv i svenskan - bios, psyche och zoe. Ordet biologi kommer från ”bios” och har att göra med vårt fysiska liv, se 2:16 där det syftar på detta ”livets” goda. Ordet psykologi kommer från ”psyche” och syftar ofta på vårt inre själsliv, se Matt 16:25. Det tredje ordet, zoe, som används här beskriver Guds eviga liv. Livet är i bestämd form - Jesus är det eviga livets Ord. Han både är och ger Guds överflödande liv. Nu följer en förklaring av livet:]</i>


text:
<pb/>Livet blev synligt <i>(uppenbarades)</i> ... <pb/>Vi såg <i>(prövade)</i> det <i>[vi var ögonvittnen]</i> ... <pb/>Vi vittnar om det ... <pb/>Vi förkunnar <i>(rapporterar, kungör)</i> det för er ... <pb/>Livet, det eviga! <pb/>Han var hos <i>(umgicks med, hade en nära relation med)</i> Fadern, <pb/><t>och blev synlig <i>(uppenbarades)</i> för oss.</t>


text:
<pb/>Det vi <i>[apostlarna]</i> sett <i>(prövat)</i> och hört rapporterar <i>(förkunnar, berättar)</i> vi för er, <pb/><t>så att ni också kan välja att vara med i vår gemenskap.</t> <t><i>[Vara delaktiga i vår förstahandsupplevelse av Jesu liv.]</i></t> <pb/>Vår gemenskap är med Fadern <pb/><t>och med hans Son Jesus Kristus <i>(Messias, den Smorde)</i>.</t>


text:
<pb/>Vi skriver nu detta <i>[inledningen och hela brevet]</i> <pb/><t>så att vår <i>[både vår och er]</i> glädje ska vara helt fullkomlig <i>(fulländad)</i>.</t> <pb/><i>[Detta är den första av totalt fyra konkreta anledningar till varför Johannes skriver brevet. Den första och sista anledningen är glädje och frälsningsvisshet, se 5:13. Centralt, i mitten, finns två förmaningar att inte synda och inte bli vilseledd, se 2:1 och 2:26.]</i>


text:
<pb/>Detta är budskapet <i>(proklamationen, den apostoliska undervisningen)</i> som vi <i>[själva]</i> har hört från honom, och nu förkunnar <i>(berättar)</i> för er: <pb/>Att Gud är ljus, <pb/><t>och i honom finns inget mörker,</t> <t>nej inte på något sätt.</t>


text:
<pb/><i>[Nu följer tre fraser som alla börjar med ”om vi säger”, se vers 6, 8, 10. I den efterföljande versen följer sedan en motfråga ”men om”, se vers 1:7, 1:9, 2:1b. Det finns också en fin rytm där avslutningen av en punkt leder in i nästa genom att upprepa ett ord eller en tanke.]</i> <pb/>Om vi säger att vi har gemenskap <i>(delaktighet, en levande relation)</i> med honom men vandrar <i>(lever)</i> i mörkret, <pb/><t>då ljuger vi och handlar inte efter <i>(lever och praktiserar inte)</i> sanningen.</t>


text:
<pb/>Men om vi väljer att vandra i ljuset, <pb/><t>på samma sätt som han är i ljuset</t> <t>då har vi gemenskap <i>(är vi delaktiga, umgås vi och har en levande relation)</i> med varandra,</t> <t>och blodet från Jesus, hans Son,</t> <t>renar oss gång på gång från all synd.</t>


text:
<pb/>Om vi säger att vi inte har någon synd <i>[synd i singular, om vi inte erkänner att vi är av mänsklig natur och är syndare]</i> <pb/><t>då går vi vilse <i>(leder vi oss själva bort från vägen, bedrar vi oss själva)</i>,</t> <t>och sanningen är inte i oss.</t>


text:
<pb/>Men om vi väljer att ständigt erkänna våra felsteg <i>(bekänna våra synder) [plural synder, alla fel som vi gör]</i>, <pb/><t>så är han trogen <i>[sin egen natur och löften]</i> och rättfärdig</t> <t>så att han väljer att gång på gång förlåta och rena oss från all orättfärdighet <i>(överträdelser av Guds lag)</i>.</t>


text:
<pb/>Om vi säger att vi inte har syndat, <pb/><t>då gör vi honom till en lögnare,</t> <t>och hans ord är inte i oss.</t>


text:
<pb/><i>[Här gör Johannes en själavårdande parentes till den tredje punkten som introducerades i föregående vers, se 1 Joh 1:10.]</i> <pb/>Mina kära barn <i>(älskade familjemedlemmar)</i>, <pb/><t>jag skriver detta för att ni inte ska synda.</t> <pb/>Men om någon skulle synda <pb/><t>då har vi en hjälpare <i>(pålitlig vän, rådgivare, advokat)</i> hos Fadern, den rättfärdige <i>(trogne)</i> Jesus Kristus.</t>


text:
<pb/>Han är försoningen <i>(det fullständiga offret)</i> för våra synder, <pb/><t>men inte bara våra utan hela världens <i>[synder]</i>.</t> <pb/><i>[De finns två ytterligheter i synsättet på synd som bemöts i detta stycke, se 1:8-2:2. För den som säger att han aldrig syndat är Johannes tydlig med att ”alla har syndat och saknar härligheten från Gud”, se Rom 3:23. Samtidigt är brevet skrivet för att undvika att synda. Den rättfärdige kan falla sju gånger, men reser sig upp igen, se Ords 24:16. Det finns förlåtelse och rening för den som erkänner sina felsteg, se 1:9.]</i>


text:
<pb/><i>[I vers 6 och 9 introduceras ordet ”förbli” för första gången i detta brev. Ordet används totalt 24 gånger och har betydelsen leva, bo, vara kvar.]</i> <pb/>Så här kan vi veta <i>(dagligen erfara)</i> att vi känner <i>(har en personlig relation med)</i> honom: <pb/>Om vi väljer att hålla <i>(skydda, bevara, leva efter)</i> hans bud.


text:
<pb/><i>[Nu följer tre fraser som alla börjar med ”Den som gång på gång säger”, se vers 4, 6, 9.]</i> <pb/>Den som gång på gång säger ”Jag känner <i>(har en personlig relation med)</i> honom”, <pb/><t>men inte håller <i>(skyddar, bevarar, lever efter)</i> hans bud <i>(undervisning)</i> är en lögnare,</t> <t>och sanningen är inte i honom.</t>


text:
<pb/>Men den som håller <i>(skyddar, bevarar, lever efter)</i> hans Ord, <pb/><t>i honom har Guds utgivande kärlek nått sitt mål <i>(blivit mogen, fulländad, gjort sitt verk)</i>.</t> <pb/>Genom detta vet vi <i>(genom erfarenhet)</i> att vi är i honom.


text:
<pb/>Den som gång på gång säger att han förblir i honom <pb/><t>är skyldig att vanemässigt vandra <i>(leva)</i></t> <t>på samma sätt som han vandrade <i>(levde)</i>.</t>


text:
<pb/>Mina älskade! <pb/>Jag skriver inte ett nytt bud till er, <pb/><t>utan ett gammalt bud som ni haft från begynnelsen.</t> <pb/>Det gamla budet är ordet <i>(budskapet)</i> ni hört från begynnelsen.


text:
<pb/>Ändå är det ett nytt bud <i>(en ny sorts, annorlunda bud)</i> jag skriver till er om, <pb/><t>och dess verklighet syns både i honom och i er,</t> <pb/>eftersom mörkret <i>(okunnigheten om andliga ting)</i> skingras <i>(försvinner)</i> <pb/><t>och det sanna ljuset redan lyser.</t>


text:
<pb/>Den som gång på gång säger sig vara i ljuset <i>[vilket de falska lärarna gjorde, se 2:18-19]</i> <pb/><t>men vanemässigt hatar sin broder <i>[i Kristus]</i> är fortfarande <i>(ännu i denna stund)</i> kvar i mörkret <i>(i andlig okunskap)</i>.</t>


text:
<pb/>Den som älskar sin broder <i>(gång på gång, med osjälviskt utgivande kärlek)</i> förblir <i>(är kvar, lever)</i> i ljuset, <pb/><t>i honom finns ingenting som kan fälla honom <i>(orsaka att han faller, inget som kan orsaka en skandal)</i>.</t>


text:
<pb/>Men den som hatar sin broder är i mörker <i>(andlig okunskap)</i> och vandrar <i>(lever)</i> i mörker. <pb/><t>Han vet inte vart han går, för mörkret har förblindat hans ögon.</t>


text:
<pb/><i>[Följande stycke har kopplingar både framåt och bakåt. Efter en avslutat diskussion i två triader med påståenden, kommer nu en uppmuntran till de troende strukturerad på samma sätt med två triader i en fin poetisk symmetri. Johannes bekräftar att de är förlåtna och de känner Fadern. De två triaderna är snarlika, men ändå olika. Det är främst de två första fraserna, vers 12a och 14a riktad till barnen, som skiljer sig åt. Det kan vara tre distinkta grupper som adresseras - barn, fäder och unga män. Ett annat synsätt är att den första gruppen, barn, syftar på alla troende. Den delas sedan in i två grupper - fäder och unga män. Det kan vara fysisk ålder som avses, men troligare är att det syftar på andlig mognad och privilegier som ska finnas hos alla troende. För en ung troende är kampen mot den onde extra påtaglig. Med ålder och andlig mognad följer en djupare relation med Gud.]</i> <pb/>Jag skriver till er kära barn <i>(älskade familjemedlemmar)</i>, <pb/><t>för era synder är förlåtna genom <i>(på grund av)</i> hans namn.</t>


text:
<pb/>Jag skriver till er <i>[andliga]</i> fäder <pb/><t>för ni har lärt känna <i>(har en personlig relation med)</i> honom som är från begynnelsen.</t> <pb/>Jag skriver till er unga män <pb/><t>för ni har segrat över den onde.</t>


text:
<pb/>Jag har skrivit till er barn <i>(små barn under uppfostran)</i> <pb/><t>för ni har lärt känna <i>(har en personlig relation med)</i> Fadern.</t> <pb/>Jag har skrivit till er <i>[andliga]</i> fäder <pb/><t>för ni har lärt känna <i>(har en personlig relation med)</i> honom som är från begynnelsen.</t> <pb/>Jag har skrivit till er unga män <pb/><t>för ni är starka <i>(har fått en inneboende kraft)</i></t> <t>och Guds ord förblir <i>(är kvar, bor)</i> i er</t> <t>och ni har segrat över den onde.</t> <pb/><i>[Johannes karaktäriserar de troende med att deras synder har blivit förlåtna och har lärt känna Fadern. Detta speglar löftet i Jer 31:31-34. Detta stycke visar på kontinuiteten mellan det Gamla och Nya Testamentet.]</i>


text:
<pb/>Sluta att älska världen, <pb/><t>och det som finns i den här världen.</t> <pb/>Om någon väljer att älska världen <i>(med samma höga självuppoffrande utgivande kärlek som bara är tänkt för Gud)</i> <pb/><t>finns inte Faderns kärlek i honom.</t>


text:
<pb/>För allt detta som är i världen: <pb/>köttets <i>(den gamla naturens)</i> begär <pb/><t><i>[vårt själviska krav på sensuell njutning]</i>,</t> <pb/>ögonens begär <pb/><t><i>[sinnets önskningar, habegär efter mer]</i>,</t> <pb/>stolthet över detta livets goda <i>(skrytet med det goda man har, grekiska ”bios”)</i> <pb/><t><i>[en tom förtröstan på sina egna resurser och tillgångar, resultatet då ögonens begär har uppfyllts]</i>,</t> <pb/>det är inte från Fadern, utan från världen.


text:
<pb/>Världen förgås <i>(upphör, försvinner)</i> och tillsammans med den dess begär <i>(starka längtan efter det som är ont)</i>, <pb/><t>men den som gör Guds vilja <i>[utför Guds planer och syften under sitt liv här på jorden]</i> förblir i evighet.</t> <pb/><i>[Det är viktigt att betona att Johannes inte fördömer den materiella världen. Allt som Gud skapat är gott, se 1 Mos 1-2; Joh 1:1-18. Ibland har köttets och ögonens begär begränsats till att handla om sexuella frestelser, men det inkluderar allt som på ett felaktigt sätt kan bli till ett begär. Hunger, sexualdrift, kreativitet, osv. är alla goda drivkrafter inom de begräsningar Gud har gett, men kan också missbrukas. Problemet är den fallna mänskliga naturen som följer det onda istället för det goda, och tillber det skapade istället för Skaparen, se Rom 1:20. De tre punkterna - den syndfulla naturens begär, ögats begär och det skrytsamma pratet - är inte en heltäckande lista, men täcker in de synder som på ett speciellt sätt fördärvar det goda i Guds skapelse. Jesus frestades också på dessa tre områden, se Luk 4:1-13. Även den första frestelsen följer samma mönster. Frukten mättade en hunger, men på ett felaktigt sätt. Den var behaglig för ögat att se på och skulle ge förstånd, se 1 Mos 3:6.]</i>


text:
<pb/>Barn <i>(små barn under uppfostran)</i>! <pb/>Nu är det den sista tiden <i>(timmen)</i>. <pb/><t>Ni har hört att Antikrist ska komma <i>[Paulus undervisar t.ex. om Laglöshetens människa, se 2 Tess 2:3-11]</i>,</t> <t>redan nu har många antikrister uppstått, genom detta vet vi <i>(har vi en personlig erfarenhet, bevisar det)</i></t> <pb/>att det är den sista tiden. <pb/><i>[Uttrycket ”den sista tiden” används i NT för hela perioden från Jesu död och uppståndelse fram till hans återkomst, se Petrus tal i Apg 2:16-39 och Heb 1:2. Med ordvalet indikerar Johannes att budskapet är brådskande, utan att för den skull hävda att slutet är nära förestående. Ordet ”Antikrist” betyder ”motståndare till Kristus”, men också ”ersättare för Kristus” och beskriver någon som kopierar och härmar Kristus. Alla läror som går emot vem Jesus är och vad han sagt är ”anti” Kristus. Följaktligen kallas de som förespråkar och lär ut dessa falska läror för antikrister och är fiender till Kristus. Uttrycket antikrist/antikrister används totalt fem gånger i NT. Fyra gånger i detta brev och en gång i 2 Joh 1:7. Andra titlar för Antikrist är ”Laglöshetens människa”, se 2 Tess 2:3, och ”Förödelsens styggelse”, se Matt 24:15. Även vilddjuret i Upp 13:1, 11 förknippas med Antikrist.]</i>


text:
<pb/>De har gått ut från oss <i>[lämnat vår gemenskap, läran]</i>, <pb/><t>men de hörde aldrig till oss,</t> <t>för om de hade hört till oss,</t> <pb/>skulle de varit kvar med oss. <pb/>Men de lämnade, och det visar <i>(så att det skulle bli uppenbart)</i> att inte alla hör till oss.


text:
<pb/>Men ni <i>[i motsats till alla som är emot Kristus, se vers 18]</i> har fått en smörjelse <i>(grekiska ”chrisma”)</i> från den Helige <i>[Ande]</i>, och ni alla vet <i>(har en förståelse av)</i> sanningen.


text:
<pb/>Jag har inte skrivit till er för att ni inte känner sanningen, <pb/><t>utan därför att ni känner den,</t> <pb/>och eftersom ingen lögn <i>(falskhet)</i> kommer från <i>(har sitt ursprung i)</i> sanningen.


text:
<pb/>Vem är ”lögnaren” <pb/><t>om inte den som förnekar <i>(vanemässigt förkastar)</i> att Jesus är Kristus <i>(Messias, den Smorde)</i>?</t> <pb/>En sådan person är Antikrist <i>(en motståndare till Kristus)</i>, <pb/><t>den som förnekar <i>(vanemässigt förkastar)</i> Fadern och Sonen.</t>


text:
<pb/>Den som förnekar <i>(vanemässigt förkastar)</i> Sonen, <pb/><t>har inte heller Fadern.</t> <pb/>Den som bekänner <i>(vanemässigt säger samma sak som, tänker likadant som)</i> Sonen <pb/><t>har också Fadern.</t>


text:
<pb/>Låt det ni fått höra från början förbli <i>(bo, leva)</i> i er. <pb/>Om det ni hört från början förblir <i>(bor, lever)</i> i er, <pb/><t>så ska ni förbli <i>(bo, leva)</i> i Sonen och i Fadern.</t>


text:
<pb/>Och detta är det löfte han har lovat oss: <pb/>Evigt liv <i>(Guds överflödande liv, själva kärnan och meningen med livet, äkta liv)</i>. <i>[1 Tim 4:8; 2 Tim 1:1]</i>


text:
<pb/>Detta har jag skrivit till er med anledning av dem som ständigt försöker förleda er <i>[de falska lärarna]</i>.


text:
<pb/>Men vad det gäller er så är den smörjelse <i>[se vers 20]</i> som ni har fått från honom kvar i er <i>(den bor i er)</i>. <pb/>Ni behöver inte att någon <i>[falsk lärare, antikrist, motståndare till Jesus]</i> väljer att lära <i>(undervisa)</i> er, <pb/><t>låt istället hans smörjelse fortsätta att lära er allting, den är sann, och inte lögn,</t> <pb/>så, just som han lärde er, förbli <i>(var kvar, lev)</i> i honom. <pb/><i>[Ordet ”lära” används tre gånger i vers 27. Det är enda tillfället i hela detta brev ordet används. Även ordet ”förnekar” används tre gånger i detta stycke och ingen annanstans i brevet, se vers 22-23. Jesus talade om den helige Ande som skulle undervisa lärjungarna, se Joh 14:26. Johannes tar inte avstånd från lärare och all undervisning. Att han skriver detta brev, se vers 26, är ett bevis på vikten av god undervisning, se Ef 4:11. Det behövs dock inga nya gnostiska uppenbarelser som lär ut en annan Jesus. Varje troende har också den helige Ande inom sig som hjälper att avgöra om det som undervisas är sanningen.]</i>


text:
<pb/><i>[Sex gånger i följande stycke försäkrar Johannes att den som tror är Guds barn, se 2:28; 3:1, 2, 7, 10a, b. Tio gånger från vers 29 och till slutet används ordet ”född”. Det har inte används någon gång tidigare i brevet. Den som är född av honom är hans barn. De tror på Gud och älskar sina syskon medan de väntar på Jesu återkomst. Ordet går som en röd tråd genom detta stycke och används fem gånger, se 2:28, 3:2a, b, 5, 8. Jesus kommer att uppenbaras när han kommer tillbaka och han har uppenbarats när han kom till jorden.]</i> <pb/>Nu kära barn <i>(älskade familjemedlemmar)</i>, <pb/><t>fortsätt att förbli <i>(var kvar, lev)</i> i honom.</t> <pb/>Då kan ni vara frimodiga när han uppenbarar sig <pb/><t>och ni behöver inte skämmas <i>(rygga tillbaka från honom i skam)</i> vid hans ankomst.</t>


text:
<pb/>Om ni vet att han är rättfärdig <i>[om ni verkligen förstått att Kristus är helt rättfärdig och alltid gjort Faderns vilja]</i>, <pb/><t>då förstår ni <i>(har ni också en personlig erfarenhet av)</i> att var och en som praktiserar rättfärdighet <i>[lever ett heligt liv]</i></t> <t>är född av honom <i>[Fadern]</i>.</t>


text:
<pb/><i>[Nu kommer en förklaring och utvidgning av vad det innebär att vara ”född av honom”. Meningen börjar med ”Se” som är en uppmaning att begrunda och reflektera över den enorma kärlek som Fadern skänkt till sina barn.]</i> <pb/>Se vilken annorlunda kärlek <i>(för oss människor en helt främmande kärlek som är utgivande och osjälvisk)</i> <pb/><t>som Fadern har skänkt oss,</t> <t>att vi kallas <i>(får räknas som)</i> Guds barn - och det är vi verkligen!</t> <pb/>Anledningen till att världen inte känner oss <i>[förstår sig på de kristna]</i> <pb/><t>är att den inte känner <i>(har en personlig erfarenhet av)</i> honom <i>[varken Fadern eller Kristus]</i>.</t>


text:
<pb/>Mina älskade, <pb/><t>vi är nu Guds barn.</t> <pb/>Det är ännu inte uppenbart vad vi ska bli, <pb/><t>men vi vet med säkerhet att när han uppenbarar sig,</t> <pb/>ska vi bli lika honom, <pb/><t>för då ska vi se honom som han verkligen är.</t> <pb/><i>[Vers 1 beskriver vad vi är nu. Vers 2 beskriver vad vi ska bli. Det finns inget yttre bevis att en kristen är ett Guds barn. Den fysiska förändringen uppenbaras när Kristus kommer. Johannes är öppen med att han inte vet alla detaljer kring hur denna förändring kommer att ske, men betonar att vi ska likna honom och få se honom, se 1 Kor 15:52-54; Fil 3:21; Luk 24:39. När en troende vet vem han är och vilket hopp som väntar ger det motivation för att rena sig och bli mer lik honom redan här i jordelivet.]</i>


text:
<pb/>Alla som vilar i detta hopp <i>(denna förväntan)</i> på honom <pb/><t>renar <i>(tvättar, helgar)</i> sig ständigt <i>[man vill efterlikna Jesus]</i>,</t> <t>eftersom han är</t> <t>ren <i>(helgad, utan skuld)</i>.</t>


text:
<pb/>Alla som praktiserar synd <i>(vanemässigt lever i synd)</i> <pb/><t>är skyldiga till laglöshet <i>(lagbrott)</i>,</t> <t>för det är vad synd är,</t> <t>laglöshet <i>(att överträda Guds lag medvetet eller omedvetet, att göra revolt mot Gud)</i>.</t>


text:
<pb/>Ni vet <i>(ser med era hjärtans ögon, har en klar förståelse av)</i> att han uppenbarades <i>[som människa]</i> <pb/><t>för att lyfta bort synderna, och i honom finns ingen synd.</t>


text:
<pb/>Alla som förblir i <i>(lever i, är förenad med)</i> honom <pb/><t>syndar inte vanemässigt <i>(vandrar inte fel, missar inte målet)</i>.</t> <pb/>Alla som medvetet syndar <i>(vandrar fel, missar målet)</i> <pb/><t>har inte sett <i>(prövat, undersökt, lagt någon vikt vid)</i> honom eller känt <i>(haft en personlig erfarenhet av)</i> honom.</t> <pb/><i>[Synd har att göra med missa målet - som är gemenskap med Gud. När Guds lag överträds bryts gemenskapen. Laglöshet är en aspekt av synd, se vers 4. För fler beskrivningar se Ords 24:9; Rom 14:23; Jak 4:17; 1 Joh 5:17.]</i>


text:
<pb/>Kära barn <i>(älskade familjemedlemmar)</i>, <pb/><t>sluta att bli förförda <i>(ledda från vägen)</i>.</t> <pb/>Den som praktiserar rättfärdighet <i>(vanemässigt gör det rätta, ikläder sig, lever i den)</i> <pb/><t>är rättfärdig, på samma sätt som han <i>[Kristus]</i> är rättfärdig.</t>


text:
<pb/><i>[Ett barn liknar sina föräldrar. På samma sätt som Guds barn praktiserar rättfärdighet, se 3:7 och 2:29, praktiserar djävulens barn synd. På nytt i vers 8-10 upprepas och fördjupas samma tre punkter som lades fram i vers 4-7. Första punkten handlar om synd och dess ursprung. Uttrycket ”praktiserar synd” återkommer i vers 4 och 8. Den andra punkten handlar om att Kristus ”uppenbarade sig” för att ta bort synd, se vers 5 och omintetgöra djävulens gärningar, se vers 8. Till sist kommer slutsatsen att det är uppenbart vilka som är Guds barn och djävulens barn, se vers 6-7 och 9-10. Detta och föregående stycke kombinerar flera olika litterära stilar som kiasm, parallellism osv. som är svårt att illustrera i en översättning.]</i> <pb/>Den som praktiserar synd <i>(lever vanemässigt i synd)</i> <pb/><t>är från djävulen <i>[får sin karaktär av den onde]</i>,</t> <t>för djävulen har syndat <i>(brutit mot lagen)</i> alltsedan begynnelsen.</t> <pb/>Anledningen till att Guds Son blev uppenbarad <i>(synlig)</i> <pb/><t>var att upplösa <i>(omintetgöra, ta bort, frigöra de som är bundna av)</i> djävulens handlingar <i>(gärningar)</i>.</t>


text:
<pb/>Alla som är födda av Gud <i>(har honom som sin Far)</i> <pb/><t>praktiserar inte synd <i>(lever inte vanemässigt i synd, vandrar inte fel, missar inte målet)</i>,</t> <t>för Guds säd <i>(DNA, natur)</i> förblir <i>(är kvar, lever)</i> i honom,</t> <t>och han kan inte synda,</t> <pb/>eftersom han är född av Gud.


text:
<pb/>Så blir det uppenbart <i>(så här kan man känna igen)</i> vilka som är Guds barn <pb/><t>och vilka som är djävulens barn:</t> <pb/>Den som inte vanemässigt praktiserar rättfärdighet <i>(ikläder sig, lever i den)</i> <pb/><t>är inte av Gud.</t> <pb/>Den som inte älskar sin broder <i>(sina syskon i tron med Guds osjälviska utgivande kärlek)</i> <pb/><t>är inte heller från Gud.</t> <pb/><i>[Som ofta i detta brev introduceras nästa tema i de sista stroferna. Från att ha diskuterat synd och dess ursprung, se 2:28-3:10, leds nu diskussionen in på kärlek som är det nästa stora temat. Den som inte älskar sina troende syskon är inte av Gud. Den som älskar Gud älskar också hans barn.]</i>


text:
<pb/><i>[Det andra av de två ”detta är budskapet”, grekiska ”angelia”, som finns i detta brev kommer här. Ordet användes först i 1:5 där det beskrev att ”Gud är ljus och inget mörker finns i honom”. Nu skiftar temat till kärlek och att Gud är kärlek, se 4:8, 16. I följande stycke beskrivs först i negativa termer vad kärlek inte är med Kains exempel, se vers 12-15. Sedan följer en beskrivning på vad osjälvisk utgivande kärlek är i vers 16-18.]</i> <pb/>För detta är budskapet <i>(proklamationen, den apostoliska undervisning)</i> som ni har hört från början: <pb/>Att vi ska välja att älska varandra <i>(med osjälviskt utgivande kärlek)</i>. <pb/><i>[Detta lärde Jesus, se Joh 13:34-35; 15:12.]</i>


text:
<pb/>Vi ska inte likna Kain som var från <i>[hade sin natur och motivation från]</i> den onde och mördade <i>(brutalt slaktade)</i> sin bror <i>[Abel, se 1 Mos 4]</i>. <pb/>Varför mördade han sin bror? <pb/>Därför att hans egna handlingar <i>(gärningar)</i> var onda, <pb/><t>och hans brors handlingar <i>(gärningar)</i> var rättfärdiga.</t>


text:
<pb/>Mina syskon <i>(bröder och systrar i tron) [det är på samma sätt med er]</i>, <pb/><t>bli inte förvånade <i>(överraskade)</i> om världen hatar <i>(avskyr)</i> er.</t>


text:
<pb/>Vi vet att vi har gått från död till liv <i>(fått Guds överflödande liv, själva kärnan och meningen med livet, äkta liv)</i> <pb/><t>eftersom vi osjälviskt utgivande älskar syskonen <i>(bröderna och systrarna i tron)</i>.</t> <pb/>Den som inte älskar förblir i döden. <i>[Den som inte älskar andra med Guds osjälviskt utgivande kärlek är andligt död.]</i>


text:
<pb/>Den som hatar <i>(vanemässigt avskyr)</i> en broder eller syster <i>[en annan kristen]</i> är en mördare, <pb/><t>och ni vet att ingen mördare bär <i>(har kvar)</i> evigt liv inom sig.</t> <pb/><i>[Hat och oförsonlighet jämställs med mord i vers 12. Jesus likställer också vrede och oförsonlighet med mord, se Matt 5:21-26. Hat dödar mänskliga relationer. Guds liv kan inte bo hos den som härbärgerar hat istället för Guds kärlek inom sig.]</i>


text:
<pb/>Genom detta förstår vi <i>(har vi en personlig erfarenhet av)</i> osjälvisk utgivande kärlek: <pb/>Att han <i>[Kristus]</i> lade ner sitt liv <i>(sin själ)</i> för oss. <pb/>Därför är vi skyldiga att lägga ner vårt liv för syskonen <i>(bröderna och systrarna i tron) [Joh 15:12]</i>.


text:
<pb/>Om någon har världsliga resurser <i>[tillräckligt för sitt eget behov och mer därtill, alla resurser för att upprätthålla liv]</i> <pb/><t>och ser <i>(förstår)</i> att ett syskon <i>(en broder eller syster i tron)</i> lider brist <i>[saknar det allra nödvändigaste]</i>,</t> <pb/>men ändå stänger sitt hjärta, <pb/><t>hur kan Guds utgivande osjälviska kärlek förbli <i>(leva, vara kvar)</i> i honom?</t>


text:
<pb/>Kära barn <i>(älskade familjemedlemmar)</i>, <pb/><t>låt oss inte älska <i>[bara]</i> med ord eller tal,</t> <t>utan i handling och sanning <i>(ärligt, låt de kärleksfulla vänliga orden backas upp med verkliga handlingar)</i>.</t> <pb/><i>[Det är viktigt med balans. De givmilda handlingarna ska ske i sanning. I nästa kapitel varnas för falska profeter och nödvändigheten av att pröva vilken ande som är verksam. En kristen är generös och givmild, men säger inte ja till varje förfrågan om finansiellt stöd. I Nästa brev varnar Johannes för bedragare som de troende uppmanas att inte stödja, se 2 Joh 1:10-11.]</i>


text:
<pb/><i>[Förmaningen i vers 18 väcker frågan ”Älskar jag verkligen som jag bör”, och kan leda till att vårt hjärta fördömer oss. Då kommer följande uppmuntran:]</i> <pb/>Genom detta förstår vi <i>(har vi en personlig erfarenhet av)</i> att vi är av sanningen: <pb/>I hans närvaro kan vi försäkra <i>(övertyga, stilla)</i> våra hjärtan,


text:
<pb/>för om våra hjärtan <i>[vårt samvete]</i> fördömer oss, <pb/><t>så är Gud större än våra hjärtan <i>[samveten]</i></t> <t>och han känner till allt <i>[ingenting är dolt för honom]</i>.</t>


text:
<pb/>Mina älskade, <pb/><t>om vårt hjärta inte fördömer <i>(anklagar)</i> oss har vi frimodighet inför <i>(en öppen kommunikation med)</i> Gud,</t>


text:
<pb/>och vad vi än väljer att fråga efter, det får vi av honom, <pb/><t>eftersom vi håller fast <i>(bevarar, skyddar)</i> hans bud <i>(instruktioner)</i> och gör det som är välbehagligt inför honom.</t>


text:
<pb/>Detta är hans bud, <pb/><t>att vi ska tro på <i>(lita, luta oss emot)</i> hans Sons, Jesu Kristi, namn <i>(auktoriteten i det namnet)</i>,</t> <t>och välja att älska varandra,</t> <pb/>enligt det bud han har gett oss.


text:
<pb/>Den som kontinuerligt håller hans bud, förblir i <i>(bor, är kvar i)</i> Gud, <pb/><t>och Gud i honom. <i>[När någon låter Kristus bo i sitt hjärta leder det till att man vill följa Guds bud.]</i></t> <pb/>Att han lever <i>(bor, är kvar)</i> i oss det vet vi <i>(har en personlig erfarenhet av)</i> <pb/><t>genom Anden som han har gett oss. <i>[Den helige Ande ger frälsningsvisshet.]</i></t>


text:
<pb/><i>[Kristna kallas ofta troende, men det är inte en tro som blint köper allt som sägs med religiösa och andliga termer. Här uppmanar Johannes den troende att inte tro! På samma sätt som det är livsnödvändigt att både andas in och andas ut luft, kan en kristen inte tro på sanningen utan att avvisa lögnen. Det går inte att älska rättfärdighet utan att hata synd. Det går inte att följa det goda om man inte är beredd att fly från det onda, se 1 Tim 6:11; 2 Tim 2:22; 1 Kor 6:18.]</i> <pb/>Mina älskade! <pb/>Sluta att tro <i>(lita)</i> på alla andar, <pb/><t>pröva istället om de kommer från Gud <i>(testa, undersök om de är äkta)</i>,</t> <pb/>för många falska profeter har gått ut i världen.


text:
<pb/>Så kan ni känna igen <i>(ha en personlig erfarenhet av)</i> Guds Ande: <pb/>Varje ande som bekänner <i>(håller med om den sanningen)</i> att Jesus Kristus kommit i mänsklig gestalt <pb/><t>är från <i>(har sitt ursprung från)</i> Gud,</t>


text:
<pb/>men varje ande som förnekar Jesus <pb/><t>är inte från Gud.</t> <pb/>Det är Antikrists ande, som ni har hört ska komma och som redan nu finns i världen.


text:
<pb/>Kära barn <i>(älskade familjemedlemmar)</i>! <pb/>Ni är från Gud och har övervunnit dem <i>[de falska profeterna och Antikrists ande]</i> <pb/><t>för han som är i er är större <i>(mäktigare)</i> än han som är i världen.</t>


text:
<pb/>De kommer från världen, därför talar de från världens perspektiv <i>(på världens sätt)</i> <pb/><t>och världen lyssnar på dem.</t>


text:
<pb/>Vi är från Gud, den som känner <i>(har en personlig relation med)</i> Gud <pb/><t>lyssnar på oss.</t> <pb/>Den som inte är från Gud, <pb/><t>lyssnar inte på oss.</t> <pb/>Så kan vi känna igen <i>(kan skilja mellan)</i> sanningens Ande och den ande som leder fel <i>(som förleder och förvillar)</i>. <pb/><i>[Vers 2-6 ramas in med denna fras.]</i>


text:
<pb/><i>[Följande sektion domineras av ordet kärlek. Det grekiska ordet agape som beskriver en osjälvisk utgivande kärlek förekommer 32 gånger i någon form i 4:7-5:3.]</i> <pb/>Mina älskade! <pb/>Låt oss välja att älska varandra <i>(osjälviskt, utgivande, ovillkorligt)</i>, <pb/><t>för kärleken kommer från Gud.</t> <pb/>Den som älskar är född av Gud <pb/><t>och känner <i>(har en personlig relation med)</i> Gud.</t>


text:
<pb/>Den som inte älskar <pb/><t>känner inte Gud <i>(har ingen personlig erfarenhet av honom)</i>,</t> <pb/>för Gud är <i>(osjälvisk utgivande)</i> kärlek.


text:
<pb/>Här är hur Gud har visat <i>(manifesterat)</i> sin kärlek till oss: <pb/><t>Gud sände sin ende Son till världen så vi kan leva genom honom.</t>


text:
<pb/>Detta är kärleken: <pb/><t>inte att vi har älskat Gud utan att han har älskat oss</t> <t>och sänt sin Son som försoning för våra synder.</t> <pb/><i>[Guds kärlek som är osjälvisk, utgivande och ovillkorlig har sitt ursprung i Gud och visar sig konkret i att han gav sin ende Son, se Joh 3:16.]</i>


text:
<pb/>Mina älskade! <pb/>Om Gud älskade oss så <i>[högt]</i>, <pb/><t>då är vi skyldiga att älska varandra <i>[med samma osjälviska utgivande kärlek]</i>.</t>


text:
<t>Ingen har någonsin <i>[ännu]</i> betraktat <i>(noga studerat)</i> Gud!</t> <t>Om vi älskar varandra, då förblir <i>(lever)</i> Gud i oss,</t> <pb/>och hans kärlek har blivit fulländad <i>(nått full mognad, sitt mål)</i> i oss.


text:
<pb/>Han har gett oss av sin egen Ande <i>[som bor i oss och har sitt ursprung i honom]</i>, <pb/><t>därför kan vi veta <i>(känna igen, ha en personlig erfarenhet av)</i></t> <t>att vi förblir <i>(är förenade med, lever)</i> i honom och han i oss.</t>


text:
<pb/>Vi har själva betraktat <i>(noga studerat) [1 Joh 1:1]</i>, <pb/><t>och vittnar om att Fadern har sänt sin Son som världens Frälsare <i>(befriare)</i>.</t>


text:
<pb/>Den som väljer att bekänna att Jesus är Guds Son, <pb/><t>i honom förblir <i>(lever, bor)</i> Gud och han själv i Gud.</t>


text:
<pb/>Vi har lärt känna <i>(fått en personlig erfarenhet av)</i> och börjat tro på den kärlek Gud har för oss. <pb/>Gud är <i>(osjälvisk utgivande)</i> kärlek. <pb/>Den som förblir <i>(ständigt lever)</i> i kärlek, <pb/><t>han förblir <i>(lever)</i> i Gud</t> <t>och Gud förblir <i>(lever)</i> i honom.</t>


text:
<pb/>Genom detta <i>[att vi är förenade med honom, se vers 16]</i> blir kärleken fullkomnad <pb/><t><i>(den osjälviskt utgivande kärleken når sitt mål, den kommer till sitt fulla uttryck och mognad)</i>.</t> <pb/>Detta gör att vi kan vara frimodiga på <i>[behöver inte känna fruktan inför]</i> domens dag. <pb/>På samma sätt som han <i>[Kristus]</i> är <i>[vårt exempel på kärlek]</i>, <pb/><t>så är vi <i>[exempel och de som ska sprida hans kärlek]</i> i den här världen.</t>


text:
<pb/>Det finns ingen rädsla <i>(fruktan)</i> i kärlek <i>(som är osjälvisk och utgivande)</i>. <pb/>Fullkomlig <i>(mogen, fullvuxen)</i> kärlek kastar ut all rädsla, <pb/><t>eftersom rädsla har att göra med straff,</t> <pb/>och den som ständigt fruktar <i>[är rädd för domens dag]</i> <pb/><t>har ännu inte nått full mognad i kärleken <i>(som är osjälvisk utgivande och utgivande)</i>.</t> <pb/><i>[En kristen som är förenad med Kristus behöver inte vara rädd för att möta honom på domens dag. Jesus är i himlen på Faderns högra sida och har redan tagit all synd på sig. Vi är förlåtna genom att ta emot den gåvan redan nu här på jorden. Förlåtelsen påverkar också vår omvärld. I den här världen liknar vi honom och är en Kristusdoft, se 2 Kor 2:17.]</i>


text:
<pb/>Vi väljer att älska honom <pb/><t>för att han först har älskat oss <i>(osjälviskt och utgivande)</i>.</t>


text:
<pb/>Om någon säger: ”Jag älskar Gud,” <pb/><t>men hatar <i>(avskyr)</i> sin broder eller syster, då är han en lögnare.</t> <pb/>För den som inte osjälviskt utgivande älskar sin broder eller syster som han har sett, <pb/><t>kan inte älska Gud som han inte sett.</t>


text:
<pb/>Detta bud har vi fått från honom: Den som älskar Gud, <pb/><t>han väljer att också älska sin broder och syster. <i>[Joh 13:34]</i></t>


text:
<pb/>Var och en som tror att Jesus är Kristus <i>[Messias]</i>, <pb/>är född av Gud. <pb/>Var och en som älskar Fadern <i>(ordagrant ”den som har fött honom”)</i>, <pb/><t>älskar också hans barn <i>(ordagrant ”de som är födda av honom”)</i>.</t>


text:
<pb/>På detta sätt kan vi veta <i>(känna igen, ha en personlig erfarenhet av)</i> att vi älskar Guds barn, <pb/><t>när vi älskar Gud och väljer att hålla hans bud.</t>


text:
<pb/>För detta är att älska Gud - att vi väljer att hålla hans bud. <pb/><t>Hans bud är inte tunga <i>(ingen börda, tynger inte ner) [Matt 11:30]</i>,</t>


text:
<pb/>för allt som är fött av Gud <i>[alla som är pånyttfödda]</i> <pb/><t>segrar över <i>(strider mot och vinner ständigt över)</i> världen</t> <t><i>[den mänskliga fallna naturen, världens sätt, falska profeter och Satan som är världens härskare]</i>.</t> <pb/>Detta är den seger som ständigt segrar över världen <pb/><t>- vår tro <i>[att vi litar på Jesus]</i>.</t>


text:
<pb/>Vem kan segra över världen utom <pb/>den som tror att Jesus är Guds Son <i>[som tror och litar på den sanningen]</i>?


text:
<pb/>Jesus Kristus <i>[titeln betonar att Jesus både var människa och Gud]</i> är den som kom genom vatten och blod, <pb/><t>inte bara med vattnet,</t> <pb/>utan med vattnet och blodet. <pb/><i>[Frasen ”vatten och blod” gör att tankarna går till Johannes tidigare redogörelse, då en soldat sticker ett spjut i Jesu sida så att blod och vatten kom ut, se Joh 19:34. Det är dock inte troligt att det är denna händelse som detta refererar till, utan Jesu dop i vatten och korsfästelsen då hans blod rann för världens synd. Cerinthus, som var en samtida gnostisk dualistisk lärare, förnekade Jesu gudomliga födsel och lärde att Jesus var en vanlig människa. Vid vattendopet kom en andlig varelse - Kristus - över honom för att sedan lämna honom vid korsfästelsen. Enligt honom kom Kristus genom vatten, men inte genom blodet. För att bemöta denna lögn skriver Johannes att Guds Son, se vers 5, inte bara kom genom vatten, utan genom vatten och blod. Jesus Kristus på korset var samma person som döptes i Jordanfloden.]</i> <pb/>Anden <i>[den helige Ande]</i> är den som ständigt vittnar, <pb/><t>eftersom Anden är sanningen.</t>


text:
<pb/>Anden <i>[Guds Ande vittnar om att Jesus är Gud i Guds ord]</i> <pb/>vattnet <i>[Jesu dop då han får den helige Ande och Fadern själv sade: ”detta är min älskade Son”, se Matt 3:17]</i> <pb/>och blodet <i>[Jesu död på korset då han själv lade ner sitt liv för hela världens synd]</i>, <pb/>och de tre är i överensstämmelse <i>(deras vittnesbörd är samstämmiga)</i>. <pb/><i>[Vattnet och blodet har samma betydelse som i vers 6. Vattnet syftar på hans dop och blodet på hans död. Anden har att göra med Guds vittnesbörd, se vers 9. Andens vittnesbörd genom profeterna och Skriften tillsammans med de historiska bevisen från Jesu början av hans tjänst vid dopet tills hans död på korset vittnar alla tre om vem Jesus är.]</i>


text:
<pb/><i>[I en mänsklig domstol krävs två eller tre vittnen för att avgöra en sak, se 5 Mos 19:15.]</i> <pb/>Om vi tar emot människors vittnesbörd <i>[eftersom vi har för vana att godta mänskliga vittnesmål]</i>, <pb/><t>hur mycket större <i>(av större auktoritet)</i> är inte Guds vittnesbörd?</t> <pb/>För detta är Guds vittnesbörd som han har vittnat om sin Son. <pb/><i>[Han har sagt oss sanningen om sin egen Son. Bara Jesus kan ge evigt liv, se vers 11-12.]</i>


text:
<pb/>Den som tror på Guds Son <pb/><t>har detta vittnesbörd inom sig.</t> <t>Den som inte tror på Gud</t> <t>har gjort honom till en lögnare,</t> <t>eftersom han inte trott på vittnesbördet,</t> <pb/>som Gud gav om sin Son.


text:
<pb/>Detta är vittnesbördet <i>(beviset)</i>: <pb/>Gud har gett oss evigt liv, <pb/><t>och detta liv är <i>(finns, har sin källa)</i> i hans Son.</t>


text:
<pb/>Den som har <i>(håller fast vid, äger)</i> Sonen har detta liv. <pb/>Den som inte har Sonen har inte detta liv. <pb/><i>[I de två sista verserna i detta stycke introducerades nästa tema som är Guds överflödande liv.]</i>


text:
<pb/>Jag har skrivit detta <i>[hela Johannes första brev]</i> till er som tror på <i>(litar, lutar er emot)</i> Guds Sons namn, för att ni ska veta <i>(ha en klar förvissning om)</i> att ni redan har evigt liv <i>(äger Guds överflödande liv, själva kärnan och meningen med livet, äkta liv)</i>. <pb/><i>[Syftet med brevet är en frälsningsvisshet. En naturlig följd av att äga det eviga livet är en frimodighet att komma till Gud med alla böner.]</i>


text:
<pb/>Detta är den visshet <i>(frimodighet, frihet på grund av absolut tillit)</i> som vi har i honom <i>(i hans närhet, inför hans ansikte)</i>: <pb/>Om vi ber <i>(upprepade gånger frågar)</i> om något efter hans vilja <i>(i enlighet med hans plan)</i> <pb/><t>så hör han oss.</t>


text:
<pb/>Och om <i>(eftersom)</i> vi vet att han hör oss <pb/>vad vi än ber om, <pb/>så vet vi att vi redan har det <i>[plural i grundtexten, dvs. alla önskningar]</i> vi bett honom om. <pb/><i>[Villkoret för bönesvaret är att bönen är enligt hans vilja, se även 1 Joh 3:22; Matt 26:39. Johannes går vidare vad som gäller när man ber för andra personer. Guds vilja är att ingen ska gå förlorad och att alla ska få tid att omvända sig, se 2 Pet 3:9. Samtidigt finns villkoret med personlig omvändelse och tro.]</i>


text:
<pb/>Om någon ser ett syskon <i>(en broder eller syster i tron)</i> synda <i>(vanemässigt vika av från vägen)</i>, <pb/><t>med en synd som inte leder till döden,</t> <t>ska han be, och han <i>[Gud]</i> ska ge honom liv.</t> <t>Jag talar om människor vars synd inte leder till döden.</t> <pb/>Det finns synd som leder till döden, <pb/><t>jag säger inte att ni ska be för den.</t>


text:
<pb/>All orättfärdighet <i>(överträdelse av lagen)</i> är synd, <pb/><t>men det finns synd som inte leder till <i>(involverar, resulterar i)</i> död.</t> <pb/><i>[Vad är en synd som leder till döden? På 400-talet formulerades ”de sju dödssynderna” - stolthet, avund, vrede, lättja, girighet, frosseri och lust. Även om dessa synder är medvetna och allvarliga, finns det förlåtelse för var och en av dem. En ”synd till döden” skulle kunna vara synd som utsläcker mänskligt liv, men det finns exempel på mördare som blivit förlåtna. Natan blev sänd för att konfrontera och be för David, se 2 Sam 11. Det finns också exempel på synder som leder till syndarens egna död. Ananias och Safira dog hastigt när de ljög, se Apg 5:1-11; 1 Kor 5:5; 1 Kor 11:30. Johannes använder ofta skarpa kontraster i detta brev. Han talar om liv och död. I så fall kan han syfta på de falska profeter som utgått från församlingen, men helt lämnat tron och var andligt döda, se Mark 3:29. Det kan också vara så att Johannes uppmanar till bön för alla, även personer som begår allvarliga synder. Däremot när någon dött i sin synd är det lönlöst att be för den personen. På Johannes tid fanns det och finns än idag falska läror som undervisar att det är möjligt att be för döda, traditionen omnämns i apokryferna, se 2 Mack 12:45. Vad Bibeln lär är att det är förutbestämt att alla människor ska dö och sedan dömas, se Heb 9:27. Oavsett vad ”synd till döden” exakt syftar på, är den generella uppmaningen att be för den som vandrar vilse. Det är vad Jakob uppmanar, se Jak 5:19-20. Jesus bad för Petrus kvällen då han förrådde honom, se Luk 22:32.]</i>


text:
<pb/><i>[Brevet avslutas med tre påståenden som alla börjar med ”vi vet” och handlar om att ha en klar förståelse av något.]</i> <pb/>Vi vet att alla som är födda av Gud syndar inte vanemässigt <i>[medvetet, med vilja]</i>, <pb/><t>för den som har blivit född av Gud bevarar <i>(skyddar)</i> Gud,</t> <t>och den onde kan inte röra <i>(får inget grepp på)</i> honom.</t>


text:
<pb/>Vi vet att vi kommer från Gud, <pb/><t>och att hela världen <i>(ordnade samhällssystem med föränderlig etik och moral)</i> ligger under den ondes våld.</t>


text:
<pb/>Vi vet också att Guds Son har kommit och gett oss förståelse <i>(insikt, förmåga att förstå)</i>, <pb/><t>så att vi kan välja att känna <i>(ha en större och större personlig erfarenhet av)</i> honom som är sann,</t> <t>och att vi är i honom som är sann, i hans Son Jesus Kristus.</t> <pb/>Denne <i>[man]</i> är den sanne Guden och evigt liv. <pb/><i>[Ordet ”sann” upprepas tre gånger och betonar bokens budskap om den ende sanne Guden och Sonen. Ordet ”sann” fungerar också som en kontrast till ”avgudar” i vers 21, eftersom avgudar är motsatsen till en sann Gud.]</i>


text:
<pb/>Kära barn <i>(älskade familjemedlemmar)</i>, var på er vakt mot <i>(skydda, bevara er från)</i> avgudarna <i>(avbilderna, falska idéer och tankar om Gud)</i>! <pb/><i>[Johannes avslutande mening sammanfattar hela brevets resonemang - rata det falska och omfamna det äkta! Ordet för avgudarna kan syfta på mänskligt gjorda avgudar som Artemis och hennes tempel i Efesos, men även felaktiga idéer och föreställningar om Gud. I sin vidaste mening beskriver det allt som leder bort från Gud och tar den plats av vördnad, kärlek och tillbedjan som var tänkt att riktas mot den ende sanne Guden.]</i> <pb/>Amen <i>(låt det bli så)</i>.


text:
<pb/><i>[Från:]</i> Den gamle <i>(äldste)</i> <pb/><i>[Grekiska ”presbyteros”, kan syfta på någon i hög ålder eller en församlingsledare. I detta fall stämmer båda beskrivningarna på Johannes, som när det här brevet skrevs var den siste ännu levande av de tolv apostlarna.]</i> <pb/>Till den utvalda frun <i>(härskarinnan, grekiska ”kyrio”)</i> <pb/><t>och hennes barn.</t> <pb/><i>[Kan syfta på en kvinna och hennes barn. Nästa brev är adresserat till en person. Uttrycken kan också syfta på församlingen och dess medlemmar. Johannes benämner ofta de troende med uttrycket ”mina barn”. De utvalda var ju också ”ett konungsligt prästerskap”, kallade att regera med Kristus. Kyrkan var brud åt ”Kyrios Christos” och kunde kallas ”Kyrio”, se 2 Kor 11:2; Upp 19:7.]</i> <pb/>Jag älskar er alla i sanning, <pb/><t>och inte bara jag,</t> <t>utan alla som har lärt känna <i>(personligen fått erfara)</i> sanningen,</t>


text:
<pb/>Nåd <i>(kraft, gudomlig favör)</i>, <pb/><t>barmhärtighet <i>(medlidande uttryckt i handling)</i></t> <t>och frid,</t> <pb/>vare med oss från Gud Fadern <pb/><t>och från Jesus Kristus, Faderns Son,</t> <t>i sanning och kärlek.</t>


text:
<pb/>Jag blev mycket glad när jag fann sådana bland dina barn som lever i sanningen, efter det bud som vi har fått från Fadern.


text:
<pb/><i>[Vers 5-6 är symmetriskt strukturerad i en form som kallas kiasm. Detta innebär att temat i första raden hör ihop med temat i den sista, temat i andra raden med näst sista osv. I en kiasm återkommer ofta ord och fraser. Centralt finns huvudpunkten. Den litterära konstruktionen förstärker att kärleken är det mest centrala.]</i> <pb/>Nu ber jag dig, min fru, <pb/><t>det är inget nytt bud jag ger dig, utan det som vi haft från början:</t> <pb/>låt oss ständigt älska varandra <pb/><t><i>(med en osjälvisk utgivande kärlek)</i>.</t>


text:
<pb/>Detta är kärleken, <pb/>att vi vandrar <i>(lever)</i> efter hans bud <i>[plural]</i>, <pb/>Detta är budet som ni har hört från början, <pb/><t>att ni ska vandra <i>(leva)</i> i det <i>[budet, som är kärleken, se Matt 22:36]</i>.</t>


text:
<pb/>Det finns nämligen många bedragare <i>[falska lärare]</i> som har gått ut i världen <i>[Mark 13:5-6, 22]</i>, de som inte bekänner att Jesus är Kristus som kommit i köttet. Sådan är Bedragaren, Antikrist. <pb/><i>[Ordet ”Antikrist” betyder både ”motståndare till Kristus”, men också ”ersättare för Kristus” och beskriver någon som kopierar och härmar Kristus, se 1 Joh 2:18.]</i>


text:
<pb/>Den som går vidare och inte blir kvar i Kristi lära, <pb/><t>han har inte Gud.</t> <pb/>Den som blir kvar i hans lära, <pb/><t>han har både Fadern och Sonen.</t>


text:
<pb/>Om någon kommer till er och inte har med sig denna lära ska ni inte ta emot honom i ert hem eller hälsa honom välkommen.


text:
Den som välkomnar en sådan gör sig medskyldig till hans onda gärningar. <pb/><i>[Gudstjänsten firades i hemmen, se Rom 16:5; Kol 4:15. Att välkomna någon i hemmen har innebörden att ge en falsk lärare en bas för att sprida sin lära i staden. Det är inte ett förbud att bjuda in och prata med människor. Det grekiska ordet ”chairein” som översatts att ”hälsa välkommen” är mer än ett vanligt ”hej” och handlar om att be Guds välsignelse över någons arbete.]</i>


text:
<pb/>Jag <i>[Johannes]</i> har mycket att säga er, men jag vill inte göra det med papper och bläck. Jag hoppas i stället kunna komma till er och tala med er ansikte mot ansikte, så att vår glädje blir fullkomlig.


text:
<pb/>Din utvalda systers barn <i>[systerförsamlingen där Johannes befinner sig, troligtvis i Efesos, se vers 1]</i> hälsar till dig.


text:
<pb/><i>[Från:]</i> Den gamle <i>(äldste)</i> <pb/><i>[Grekiska ”presbyteros”, kan syfta på någon i hög ålder eller en församlingsledare. I detta fall stämmer båda beskrivningarna på Johannes, som när det här brevet skrevs var den siste ännu levande av de tolv apostlarna.]</i> <pb/>Till Gaius, <pb/><t>den älskade,</t> <t>som jag älskar <i>(osjälviskt utgivande)</i> i sanning.</t> <pb/><i>[Gaius står Johannes nära.]</i>


text:
<pb/>Min dyrt älskade <i>[broder Gaius]</i>: <pb/>Jag ber <i>(önskar)</i> att det går väl för dig på alla sätt <pb/><t>och att du är frisk,</t> <pb/>liksom det är väl med din själ <i>(hela dig)</i>.


text:
<pb/>Jag blev mycket glad när syskonen <i>(bröderna och systrarna i tron)</i> kom och vittnade om den sanning som finns hos dig, hur du vandrar <i>(lever)</i> i sanningen.


text:
Inget gläder mig mer än att höra att mina barn <i>[församlingsmedlemmar som Johannes var som en andlig far för]</i> lever i sanningen.


text:
<pb/>Min dyrt älskade <i>[broder Gaius]</i>: <pb/>Du visar dig trofast i allt som du gör för syskonen <i>(bröderna och systrarna i tron)</i>, också för dem som kommer som främlingar.


text:
De har vittnat inför församlingen om din kärlek <i>(som är osjälvisk och utgivande)</i>, och du gör rätt i att utrusta dem för fortsatt färd på ett sätt som är värdigt Gud.


text:
Det är ju för Namnets skull <i>[för att tjäna Kristus som]</i> de har gått ut, och de tar inte emot något <i>[understöd]</i> från hedningarna.


text:
<pb/>Jag har skrivit till församlingen, <pb/><t>men Diotrefes,</t> <pb/>som gärna vill vara främst bland dem, <pb/><t>tar inte emot <i>(välkomnar inte)</i> oss.</t>


text:
<pb/>Om jag kommer ska jag därför påminna om det han gör, <pb/><t>hur han sprider elakt förtal om oss.</t> <pb/>Han nöjer sig inte med det, <pb/><t>utan han vägrar ta emot <i>(välkomnar inte)</i> syskonen <i>(bröderna och systrarna i tron)</i>,</t> <pb/>och när andra vill göra det hindrar han dem och driver ut dem ur församlingen. <pb/><i>[Diotrefes drevs av sitt ego och maktbegär. Han var:</i> <pb/><i>- Egenkär, se vers 9.</i> <pb/><i>- Talade illa om andra, se vers 10.</i> <pb/><i>- Välkomnade inte goda resande predikanter och missionärer, bland annat Johannes utsända lärjungar, vers 10.</i> <pb/><i>- Hindrade andra från att välkomna dem, se vers 10.</i> <pb/><i>- Uteslöt de människor, som hade välkomnat missionärerna, från församlingsgemenskapen, se vers 10.</i> <pb/><i>]</i>


text:
<pb/>Min dyrt älskade <i>[broder Gaius]</i>: <pb/>Följ inte dåliga exempel <i>[som Diotrefes som nyss nämnts]</i> <pb/><t>utan goda <i>[som Gaius och Demetrius, se nästa vers]</i>.</t> <t>Den som gör det goda tillhör <i>(är från)</i> Gud,</t> <pb/>den som gör det onda har inte sett Gud.


text:
<pb/>Alla har talat väl <i>(vittnar)</i> om Demetrius <i>[som troligtvis är den som kommer med detta brev till Gaius]</i>. <pb/>Även sanningen instämmer i detta vittnesbörd. <pb/><i>[Han levde som han lärde, hans liv överensstämde med trons sanning.]</i> <pb/>Också vi kan intyga <i>(vittna om)</i> detta, <pb/><t>och du vet att vårt vittnesbörd är sant.</t> <pb/><i>[Tre vittnen bekräftar Demetrius karaktär, se 5 Mos 17:6. Verbet i uttrycket ”alla talar väl om” är i perfekt form och indikerar att vittnesbördet om Demetrius hade getts under en längre tid, och det gällde fortfarande. Han är i övrigt okänd. Det är inte troligt att silversmeden som var en motståndare till evangeliet är samma person, se Apg 19:24. Demetrius var ett vanlig namn vid den här tiden.]</i>


text:
<pb/><i>[Slutet påminner mycket om föregående brevs avslutning, men det är inte en ordagrann upprepning, se 2 Joh 1:12. I grekiskan är meningarna än mer annorlunda formade än vad som syns i svenskan. Ordet ”snart” är en skillnad och visar att problemet med Diotrefes är brådskande.]</i> <pb/>Jag hade mycket att säga dig, men jag vill inte göra det med bläck och penna.


text:
Frid <i>(harmoni, frihet från fruktan, välbehag)</i> vare med dig. <pb/>Vännerna <i>[här]</i> hälsar till dig. <pb/>Hälsa vännerna <i>[Joh 15:13-15]</i>, <pb/><t>var och en personligen.</t>


text:
<pb/><i>[Från:]</i> Judas, <pb/><t>Jesu Kristi tjänare <i>(livegen slav)</i></t> <t>och Jakobs bror.</t> <pb/><i>[På samma sätt som sin bror Jakob, väljer Judas att inte presentera sig som Jesu halvbror. I Guds rike är det den andliga relationen med Jesus Kristus som räknas.]</i> <pb/>Till dem: <pb/><t>som är osjälviskt utgivande älskade i Gud Fadern,</t> <t>som är bevarade i Jesus Kristus,</t> <t>som är kallade.</t>


text:
<pb/>Låt: <pb/><t>barmhärtighet <i>(medlidande uttryckt i handling)</i>,</t> <t>frid <i>(harmoni, frihet från fruktan, välbehag)</i></t> <t>och kärlek <i>(som är osjälvisk och utgivande)</i></t> <pb/>vare med er i överflöd <i>(multiplicerat mått, växa mer och mer)</i>. <pb/><i>[Judas har en förkärlek för talet tre, som ofta förekommer i detta brev. Brevet börjar med tre personnamn. I inledningen finns totalt tre uppräkningar med tripletter som definierar honom själv, mottagarna och Guds välsignelse till dem. I nästa vers finns det första av tre ”mina älskade”, se vers 3, 17 och 20.]</i>


text:
<pb/>Mina dyrt älskade <i>[vänner]</i>, trots min stora iver att skriva till er om vår gemensamma frälsning fann jag det nödvändigt att skriva och mana <i>(uppmuntra)</i> er fortsätta kämpa <i>(som en atlet kämpar i en tävling)</i> för den tro <i>[evangeliet, summan av den kristna trons lära, se Apg 6:7]</i> som en gång för alla har överlämnats åt de heliga.


text:
<pb/>För hos er har vissa personer smugit sig in <i>[obemärkt tagit sig in hos er via en sidodörr]</i> vars dom för länge sedan är förutsagd <i>(skrivet på förhand om)</i> i Skriften. <i>[I nästa stycke ges tre exempel på Guds dom från GT. Även Petrus skriver om detta, se 2 Pet 2:1. Följande tre egenskaper beskriver dessa falska lärare:]</i> <pb/><t>De är gudlösa <i>(saknar helt respekt och vördnad för Gud)</i>.</t> <t>De förvränger vår Guds nåd till försvar för omoral.</t> <t><i>[Ordet syftar här på sexuell synd, vilket blir tydligt utifrån sammanhanget och övriga exempel i brevet, se Rom 13:13.]</i></t> <t>De förnekar vår ende Härskare och Herre, Jesus Kristus.</t>


text:
<pb/>Nu vill jag påminna er, även om ni redan känner till allt. <i>[Ni känner till berättelserna från GT hur Guds dom är verksam över olydnad, ofta inte på en gång men den kommer. Judas vill försäkra sina läsare om att dessa falska lärare som smugit sig in kommer att få sin dom.]</i> <pb/>Ni vet hur Jesus <i>[Herren]</i> först räddade <i>(frälste)</i> sitt folk ur Egypten och senare förgjorde dem som inte trodde. <i>[4 Mos 14, Heb. 3:16-19. Vissa manuskript har inte ”Jesus” utan ”Herren”.]</i>


text:
<pb/>Ni känner till <i>[berättelserna om]</i> hur de änglar som inte höll fast vid sin höga ställning utan övergav sin rätta hemvist, dem håller han i förvar i mörker med eviga bojor till den stora dagens dom. <i>[Det är troligt att Judas refererar till händelsen i 1 Mos 6:1-4.]</i>


text:
<pb/>Så är det också med Sodom och Gomorra och städerna däromkring <i>[Adma och Sevojim, se 5 Mos 29:23]</i>, som på samma sätt kastade sig ut i sexuell omoral och följde onaturliga begär. De står som ett varnande exempel och får sitt straff i evig eld <i>[1 Mos 19]</i>.


text:
<pb/>På samma sätt är det med dessa <i>[falska lärare, se vers 4]</i>. De leds av drömmar <i>[som de påstår gett gudomlig ledning]</i>. <i>[De tre synder de begår är:]</i> <pb/><t>De skändar <i>(smutsar ner)</i> sin kropp <i>[genom sexuell synd]</i>.</t> <t>De föraktar Herrens auktoritet <i>[genom sin livsstil]</i>.</t> <t>De hånar höga makter <i>(änglamakter) [med sina stora ord]</i>.</t> <pb/><i>[Utifrån resonemanget i nästa vers syftar dessa höga makter på änglar och troligtvis då onda änglar. Kanske undervisade dessa falska lärare att det inte finns några demoner. De hånade höga änglar i jämförelse med Mikael som var ödmjuk och inte kom sig för att döma djävulen utan istället bad Herren döma honom.]</i>


text:
<pb/>Men när ärkeängeln Mikael tvistade med djävulen om Moses kropp, vågade han inte uttala någon hånfull dom över honom utan sade: ”Må Herren straffa dig.” <pb/><i>[När Mose dör, sedan han fått se det förlovade landet, begravs han av Herren själv någonstans i Moabs land, se 5 Mos 34:1-12. Citatet ”Må Herren straffa dig” har en parallell i Sak 3:1-2 där djävulen argumenterade över prästen Josuas smutsiga klädnad. Ängeln Mikael ansågs vara Israels folks speciella skyddsängel, se Dan 12:1. Tvisten om Moses kropp gällde enligt judisk tradition att djävulen anklagade Mose för att inte vara rättfärdig på grund av hans dråp av egyptiern, se 2 Mos 2:12. Dessa detaljer finns inte med i Bibeln och antas komma från en judisk skrift från mitten på det första århundradet som kallas ”Mose uppstigning”, som handlar om hans himmelsfärd. Det finns bara ett manuskript och just dessa delar som antas handla om tvisten om Moses kropp saknas.</i> <pb/><i>I detta fall är det ovidkommande om historien är sann eller inte. Kanske väljer Judas att ta med den för att mottagarna kände till berättelsen. Poängen är tydlig - dessa falska lärare talade om sådant de inte visste något om. Även Lukas och Paulus citerar grekiska poeter i sina skrifter, utan att för den skull validera allt som står i dessa utombibliska verk, se Apg 17:28; 1 Kor 15:33; Tit 1:12.]</i>


text:
<pb/>Dessa däremot hånar vad de inte känner till <i>[änglamakter]</i>, och vad de likt oförnuftiga djur förstår av naturen, det fördärvar de sig själva med.


text:
<pb/>Ve <i>(uttryck för intensiv förtvivlan över)</i> dem! <pb/><i>[Nu följer tre exempel från GT:]</i> <pb/>För de har gått in på Kains <i>[ondskefulla]</i> väg. <i>[Kain försökte bli rättfärdig genom egna gärningar. När han blev konfronterad av Gud, mördade han sin bror istället för att omvända sig, se 1 Mos 4.]</i> <pb/>De har kastat sig ut <i>(hängett sig fullt ut)</i> i Bileams villfarelse mot betalning. <i>[Under ökenvandringen övertalades Bileam av kungen Balak att förbanna israeliterna mot betalning, se 4 Mos 22-24; 2 Pet 2:15-16.]</i> <pb/>De har gjort uppror som Kora och gått under. <i>[Kora var en präst satte sig upp mot Mose och Arons ledarskap, se 4 Mos 16.]</i>


text:
<pb/><i>[Nu följer ytterligare fem exempel som formar en kiasm. Det första och sista har att göra med sjöfart och faran att komma ur kurs. Den andra och näst sista använder bilder av vatten med moln och vilda havsvågor. Centralt återfinns en bild där de falska lärarna liknas vid träd utan frukt, en liknelse som Jesus ofta använde, se Matt 12:33.]</i> <pb/>De är klipprev vid era kärleksmåltider <i>[agape-måltider där församlingen också firade nattvard]</i> där de utan att skämmas festar tillsammans med er och tar för sig. <i>[Dessa falska lärare är som dolda klippor som gör att fartyg på väg till en hamn går på grund och slås sönder.]</i> <pb/>De är moln utan regn <pb/><t>som drivs bort av vindarna.</t> <pb/><i>[I ett klimat där regn är livsnödvändigt var regnmoln efterlängtade. Dessa falska ledare var andligt tomma.]</i> <pb/>De är sena höstträd utan frukt, <pb/><t><i>[den fruktbärande perioden var helt över och de har inte burit någon frukt]</i></t> <t>dubbelt döda <i>[helt döda]</i> och uppryckta med rötterna.</t> <pb/><i>[Kiasmens centrum. Jesus talar på liknande sätt, se Matt 7:16-20.]</i>


text:
<pb/>De är vilda havsvågor <pb/><t>som skummar med sina skändligheter.</t> <pb/>De är irrande stjärnor <i>[Kometer, meteoriter och fallande stjärnor som inte går att navigera efter]</i> <pb/><t>som har det svarta mörkret <i>[svartaste avgrundsmörker]</i> att vänta för evigt.</t>


text:
<pb/>Henok, i det sjunde släktledet efter Adam <i>[se 1 Krön 1:3, släktledet anges för att särskilja honom från Kains son med samma namn, se 1 Mos 4:17]</i>, profeterade om dem: ”Se, Herren kommer med sina myriader <i>(ordagrant ”tiotusentals”, beskriver också ett oräkneligt antal)</i> heliga


text:
för att hålla dom över alla och ställa varje själ till svars för alla de gudlösa gärningar de gjort och för alla de hårda ord som gudlösa syndare har talat mot honom.” <i>[1 Henok 1:9]</i> <pb/><i>[I ett samhälle som snabbt drev djupare i synd vandrade Henok med Gud. Hans ålder blev 365 år och han togs upp utan att dö en naturlig död, se 1 Mos 5:18-24. Citatet är från Första Henoks bok, en utombiblisk skrift. Anledningen till att Judas citerar från denna bok kan vara att hans motståndare höll den högt och ofta använde den i sin argumentation. Se även resonemanget i vers 9.]</i>


text:
<pb/>Dessa människor klagar <i>(muttrar lågmält) [mot Gud, se 2 Mos 16:7-9]</i>, hittar fel hos andra <i>(är missnöjda över sitt öde)</i> medan de följer sina <i>[onda]</i> begär. De skryter om sig själva och smickrar andra när de har nytta av det <i>[för egen vinning]</i>.


text:
<pb/>Men ni, mina dyrt älskade <i>[vänner]</i>, ska komma ihåg vad som är förutsagt av vår Herre Jesu Kristi apostlar.


text:
<pb/><i>[Det räcker inte bara att gå emot de falska lärarna, de troende måste själva fortsätta att växa i tro och kärlek.]</i> <pb/>Men ni, mina dyrt älskade <i>[vänner]</i>, <pb/><t>ska bygga upp er själva på er allra heligaste tro,</t> <t>be i den helige Ande,</t>


text:
<pb/>och håll er kvar i Guds kärlek, <pb/>medan ni väntar på att vår Herre Jesus Kristus i sin barmhärtighet ska ge er evigt liv.


text:
<pb/>Mot dem som tvivlar ska ni vara barmhärtiga. <i>[Denna uppmaning riktar sig troligen till de som blivit vilseledda av falska lärare.]</i>


text:
<pb/>Andra <i>[som redan slagit in på en fel väg]</i> ska ni rädda, <pb/><t>genom att rycka dem ur elden. <i>[Elden syftar på den kommande domen, se Matt 3:10.]</i></t> <pb/>Andra ska ni vara barmhärtiga mot, fast med fruktan så att ni avskyr till och med deras tunikor <i>[underklädesplagg som bars närmast kroppen]</i> som är nersmutsade av köttet.


text:
<pb/>Han som har makt att bevara er från fall och föra fram er fläckfria och jublande inför sin härlighet -


text:
den ende Guden, vår Frälsare genom Jesus Kristus, vår Herre - honom tillhör ära, majestät, välde och makt före all tid, nu och i all evighet. <pb/>Amen.


text:
<pb/><i>[Uppenbarelseboken inleds med ett förord som beskriver hur boken kom till.]</i> <pb/>Detta är Jesu Kristi uppenbarelse <i>(avslöjande, grekiska ”apokalupsis”)</i> <pb/><t><i>[kan översättas uppenbarelsen ”om” eller ”från” Jesus Kristus]</i>,</t> <pb/>som Gud gav honom <i>[Jesus]</i> <pb/>för att visa sina tjänare vad som snart <i>(snabbt)</i> måste ske. <pb/><i>[Ordet ”snart”, grekiska ”tachei”, har troligtvis betydelsen att när väl dessa händelser börjar ske, kommer de att ske snabbt. Det stämmer väl med Jesu ord i Matt 24:22 om att tiden ska ”förkortas”.]</i> <pb/>Han sände sin budbärare <i>(ängel)</i> <pb/>och gjorde det känt för sin tjänare Johannes,


text:
<pb/>som har vittnat om Guds ord, <pb/>och Jesu Kristi vittnesbörd, <pb/><t>allt vad han själv har sett.</t> <pb/><i>[Det finns många bilder och paralleller från Daniels bok i Uppenbarelseboken. I sista kapitlet uppmanades Daniel att ”gömma dessa ord och försegla denna skrift till ändens tid”, se Dan 12:4. Det som förseglades i Daniels bok uppenbaras i Uppenbarelseboken, se också Upp 22:10.]</i>


text:
<pb/>Lycklig <i>(salig, välsignad)</i> är den som läser upp <pb/><t>och de som lyssnar till profetians ord,</t> <pb/>och tar vara på <i>(håller, tar till sig)</i> det som står skrivet i den, <pb/><t>för tiden är nära.</t> <pb/><i>[På Nya Testamentets tid läste man högt från de bibliska skrifterna när man samlades till gudstjänst, se 2 Kor 3:14. De första kristna lyssnade med andra ord till Bibeln snarare än läste. Detta är den första av sju ”saligprisningar” i Uppenbarelseboken. De övriga är Upp 14:13; 16:15; 19:9; 20:6; 22:7; 22:14.]</i>


text:
<pb/><i>[Från:]</i> Johannes, <pb/><t>till de sju församlingarna i <i>[den romerska provinsen]</i> Asien.</t> <pb/><i>[Nuvarande västra Turkiet där Efesos var den största staden. Talet sju står också för fulländning. Det fanns fler än sju församlingar i detta område, så de sju församlingarna representerar Guds världsvida församling genom alla tider.]</i> <pb/>Nåd <i>(kraft, Guds favör)</i> vare med er <pb/><t>och frid</t> <pb/>från honom <i>[Gud Fadern]</i> <pb/><t>som är</t> <t>och som var</t> <t>och som kommer <i>[en perifras av Gudsnamnet Jahve - evig, alltid närvarande]</i>,</t> <pb/>och från de sju andarna <i>[den helige Ande, som är fullkomlig]</i> <pb/><t>framför hans tron</t>


text:
<pb/>och från Jesus Kristus, <pb/><t>det trovärdiga vittnet,</t> <t>den förstfödde från de döda och härskaren över jordens kungar.</t> <pb/>Han som älskar oss och har löst oss från våra synder med sitt blod,


text:
<pb/>och gjort oss till ett kungarike, till präster åt sin Gud och Far, <pb/>hans är äran och makten i evigheters evighet. <pb/><i>[Här beskrivs treenigheten på ett fint sätt. Fadern, i vers 4, och Kristus, i vers 5, är lätta att identifiera, men vad är ”de sju Andarna”. Talet sju användes genomgående i Uppenbarelseboken för att beskriva fullhet och fulländning. Därför är det inte troligt att ett nytt begrepp med sju olika Andar introduceras, istället är det en beskrivning på den helige Ande som är fullkomlig och finns överallt. Det som stärker den tolkningen är förklaringen av ljusstakarna i vers 20. Varje lamphållare liknas vid en församling. I den sjuarmade ljusstaken flödar oljan i sju kanaler och förser veken med bränsle. Det är då inte så långsökt att den helige Ande som är utgjuten över hela jorden, liknas vid sju andar för att beskriva Andens närvaro i varje församling.]</i> <pb/>Amen <i>(det är sant, låt det ske så)</i>.


text:
<pb/>Se, han kommer <i>[tillbaka]</i> med molnen <i>(skyarna)</i> <pb/><t>och varje öga ska se honom,</t> <t>även de som genomborrat honom,</t> <t>och jordens alla stammar ska jämra sig på grund av honom.</t> <pb/>Ja, amen <i>(Ja detta kommer verkligen att ske)</i>. <pb/><i>[En dubbel bekräftelse på både grekiska och hebreiska. Frasen ”nai amen” börjar med det grekiska ordet för ”ja” följt av det hebreiska ”amen” som betyder ”det är sant”.]</i>


text:
<pb/>Jag är Alfa <i>(den första grekiska bokstaven)</i> och Omega <i>(den sista grekiska bokstaven)</i>, säger Herren Gud, han som är och som var och som kommer, den Allsmäktige.


text:
<pb/>Jag, Johannes, er broder som är delaktig i Jesu lidande, rike och tålamod. Jag var på ön Patmos på grund av Guds ord och vittnesbörden om Jesus. <pb/><i>[Mitt i Egeiska havet ligger Patmos som användes som en romersk straffkoloni. Kejsaren Domitianus, som regerade 81-96 e.Kr., hade troligtvis förvisat Johannes dit från Efesos som straff för att han hade vittnat om Jesus och vägrat tillbe kejsaren.]</i>


text:
<pb/>Jag kom i Anden på Herrens dag. <i>[Detta är enda gången uttrycket ”Herrens dag” används i NT, även om liknande fraser används om ”Herrens bägare” och ”Herrens bord”, se 1 Kor 10:21. Adjektivformen beskriver hur det är något som tillhör Herren. Det kan vara så att han förflyttas fram i tiden och får se ”Herrens dag”. Troligtvis syftar det på söndagen, den första dagen i veckan, se Apg 20:7; 1 Kor 16:2. Hade det varit sabbaten, skulle Johannes skrivit det.]</i> <pb/>Då hörde jag bakom mig en stark röst likt en basun <i>(militärtrumpet)</i>,


text:
som sade: <pb/>Skriv på en gång ner det du ser <i>(din vision)</i> i en bokrulle och skicka den till de sju församlingarna: <pb/><t>Efesos <i>[Johannes hemförsamling]</i></t> <t>och Smyrna</t> <t>och Pergamon</t> <t>och Thyatira</t> <t>och Sardes</t> <t>och Filadelfia</t> <t>och Laodikeia.</t> <pb/><i>[Dessa församlingar är välkända för Johannes. De ligger i mindre Asien, nuvarande Turkiet, tio mil öster om ön Patmos dit Johannes har blivit förvisad på grund av förföljelsen. Församlingarna ligger alla längs med den inre landsvägen som förbinder städerna med start i kuststaden Efesos. Talet sju står för fullkomlighet och helhet. Det fanns fler församlingar i detta område, t.ex. Miletos, Kolossai och Hierapolis, se Kol 4:13. De sju församlingarna talar till hela Guds församling. Breven hade ett aktuellt budskap till dessa församlingarna då, men talar även till församlingen genom historien och i vår tid. Detta är den första av tolv tillfällen då Johannes uppmanas skriva ner det han ser, se Upp 1:19; 2:1, 8, 12, 18; 3:1, 7, 14; 14:13; 19:9; 21:5.]</i>


text:
<pb/>Jag vände mig om för att se rösten som talade till mig. <pb/>Då såg jag sju ljushållare av guld,


text:
<pb/>och mitt ibland ljushållarna någon som liknade en Människoson. <pb/><i>[I vers tjugo förklaras att de sju ljushållarna är de sju församlingarna. Församlingen liknas vid en ljushållare som i sig själv inte har något ljus men ska vara en bärare av Guds ljus. Människosonen är en gammaltestamentlig bild av den som ska upprätta Guds rike, se Dan 7.]</i> <pb/>Han var iklädd en lång klädnad som nådde ner till fötterna <pb/><t>och med ett guldbälte om bröstet.</t> <pb/><i>[En gammaltestamentlig bild på översteprästen som för människans talan inför Gud, se 2 Mos 28:4. Bältet visar på Jesu makt och rättfärdighet, se Jes 22:21; 11:5. Översteprästens bälte var delvis av guld, se 2 Mos 28:8.]</i>


text:
<pb/>Hans huvud och hår <pb/><t>var vitt som ull, vitt som snö.</t> <t><i>[Bild från Dan 7:9.]</i></t> <pb/>Hans ögon <pb/><t>var likt flammande eld.</t>


text:
<pb/>Hans fötter <pb/><t>var som glödgat brons som renats i smältugnen <i>[och blänker och skimrar]</i>.</t> <pb/>Hans röst <pb/><t>var likt bruset av många <i>(väldiga, dånande)</i> vatten.</t>


text:
<pb/>I sin högra hand <pb/><t>höll han sju stjärnor.</t> <pb/><i>[De sju stjärnorna förklaras i vers tjugo som församlingens budbärare, grekiska ”angelo”. Det kan vara en ängel som förmedlar ett himmelskt budskap, eller en människa som förmedlar Guds ord. Eftersom varje brev adresseras till ”församlingens budbärare” i de fysiska församlingarna är det troligt att det är församlingens ledare som symboliseras som stjärnor. Även i Gamla Testamentet i Josefs dröm syftar de elva stjärnorna på de elva patriarkerna, se 1 Mos 37:9-10.]</i> <pb/>Från hans mun <pb/><t>utgick ett skarpt tveeggat svärd.</t> <pb/>Hans ansikte <pb/><t>var likt solen när den lyser i all sin kraft.</t>


text:
<pb/>När jag såg honom föll jag ner som död för hans fötter. Men han lade sin högra hand på mig och sade <i>[samma hand som upprätthåller hela världen och leder kyrkan, ger nu styrka till en enskild människa]</i>: <pb/>Var inte rädd. Jag är den förste och den siste


text:
och den levande. Jag var död, men se, jag lever i evigheters evighet och har dödens och dödsrikets <i>(Hades)</i> nycklar.


text:
Skriv nu ner <pb/>vad du har sett, <pb/>och vad som är, <pb/>och vad som ska ske efter detta. <pb/><i>[Denna vers ger enligt många en nyckel för att tolka Uppenbarelseboken. Vad Johannes ”har sett” är visionen i kapitel 1. ”Vad som är” reflekteras i de sju breven till församlingarna i kapitel 2-3. Och ”det som ska komma” beskrivs i kapitel 4-21.]</i>


text:
<pb/>Detta är hemligheten med de sju stjärnorna som du såg i min högra hand och de sju ljusstakarna av guld: <pb/><t>de sju stjärnorna är de sju församlingarnas änglar,</t> <t>och de sju ljusstakarna är de sju församlingarna.</t>


text:
<pb/><i>[Betyder: önskvärd, tillåten.</i> <pb/><i>Idag: I ruiner, närmsta stad är Selcuk några kilometer därifrån.</i> <pb/><i>Efesos var ett viktigt ekonomiskt centrum i antiken. Det var den största staden i mindre Asien med omkring 200 000 invånare. Många besökare kom till Artemistemplet, det främsta av dåtidens sju underverk. Här tillbads fertilitets- och jaktgudinnan Artemis Efesia. Det romerska namnet på Artemis var Diana, se Apg 19:28.</i> <pb/><i>Staden var Johannes hemförsamling och det kan varit så att Jesu mor Maria också var här, se Joh 19:26. Omkring fyrtio år tidigare hade Paulus grundat församlingen och han bodde här under flera år, se Apg 19:10; 20:31. Aquila och Priscilla undervisade församlingen, och även Apollos. Paulus avskilde också Timoteus till att bli deras pastor, se 1 Tim 1:3.]</i> <pb/>Skriv följande till församlingen Efesos budbärare <i>(ängel)</i>: <pb/><i>[Budbärare är det grekiska ordet ”angelos”. Det kan syfta på en ängel, på motsvarande sätt som Gud gav uppenbarelsen från Kristus via en ängel för Johannes, se Upp 1:1. Budbärare kan också syfta på församlingens ledarskap, som ska läsa brevet och förmedla budskapet till församlingen. Samma fras återkommer till varje församling, se Upp 2:8; 2:12; 2:18; 3:1; 3:7; 3:14.]</i> <pb/>”Så säger han <i>[Jesus själv som är uppstånden]</i> <pb/><t>som håller <i>(kontinuerligt, i ett fast grepp)</i> de sju stjärnorna</t> <t><i>[budbärarna, se 1:20]</i> i sin högra hand,</t> <t>han som går bland de sju ljushållarna</t> <t><i>[församlingarna, se Upp 1:20]</i> av guld.</t> <pb/><i>[Jesus är det sanna ljuset som kom till världen, Joh 8:28. Att Jesus är aktiv och rör sig bland ljusstakarna visar hur Jesus är närvarande och delaktig i församlingarna, som trots motstånd och förföljelse väljer att vara bärare av Guds ljus.]</i>


text:
<pb/>Jag ser <i>(vet med exakthet)</i> dina gärningar <i>(vad du gör)</i>, din möda <i>(ditt hårda arbete)</i> och din uthållighet. Jag vet att du inte kan tolerera <i>(bära)</i> det onda. <i>[Den ondska som de falska apostlarna försökt föra in i församlingen var som en tung börda, omöjlig att bära och stå ut med för ledarskapet i Efesos församling.]</i> Du har prövat dem som kallar sig apostlar <i>(budbärare)</i> men inte är det, och du har funnit att de är lögnare.


text:
<pb/>Men det har jag emot dig, att du har övergett din första kärlek <i>[till Gud, till människor]</i>.


text:
<pb/>Kom ihåg <i>(tänk tillbaka på)</i> varifrån du har fallit, och omvänd dig och gör samma gärningar som förr <i>[i kärlek]</i>. Annars kommer jag till dig och flyttar bort din ljushållare <i>[församlingen förlorar sitt ljus och förmåga att lysa upp sin omvärld]</i>, om du inte omvänder dig.


text:
Men den förtjänsten har du, att du avskyr nikolaiternas gärningar, som jag också avskyr. <pb/><i>[I det tredje brevet, till församlingen i Pergamon, fördöms inte bara nikolaiternas gärningar utan hela denna lära, se 2:14-15. Utifrån beskrivningen där verkade dessa falska apostlar uppmuntra de troende att delta i hedniska riter med offerkött som innehöll sexuell aktivitet med tempelprostituerade. Ursprunget kan komma från Nikolaus som var en proselyt från Antiokia, se Apg 6:5. Hans namn består av två ord. Nikos, som betyder ”segra/behärska” och laos som betyder ”folk”. Det kan vara en anspelning på en lära med diktatoriskt styre.]</i>


