# info

name: html_style
value:
i  { color: %COLOR_BLUE%; } 
em { color: %COLOR_BLUE%; } 
a  { text-decoration: none; } 
span.sc { font-variant: small-caps; } 
span.RTL { direction: rtl; display: inline; } 


name: origin
value:
Created by Oleg Safonov (E-mail: osafonov@gmail.com, Telegram: @osafonov). 
Origin: https://www.bible.com/ru/versions/1111


# verses

text:
<pb/>nasaret Detta är släkttavlan <i>[ordagrant ”boken om genealogin”]</i> för Jesus Kristus <i>(Messias, den Smorde)</i>, <pb/><t>ättling <i>(son, släkt)</i> till David,</t> <t>ättling <i>(son, släkt)</i> till Abraham.</t> <pb/><i>[Matteus använder samma grekiska fras som den grekiska översättningen av Moseböckerna gör för det hebreiska ordet ”toledot”. Detta ord används för att markera ett nytt stycke och en ”fortsatt historia” i första Mosebok, se 1 Mos 2:4; 5:1; 6:9; 10:1; 11:10 osv. Ordet kopplar tydligt ihop detta evangelium med Guds stora frälsningsplan genom hela Bibeln. I den första versen summeras hur Jesus uppfyller hela Gamla Testamentets förväntan på den Messias som skulle komma från kung Davids ätt. Släkttavlan startar med Abraham, israeliternas fader, genom vilken alla folk på jorden ska välsignas.</i> <pb/><i>I vår tid är det naturligt att kvinnor finns med i ett släktträd, men det är anmärkningsvärt att Matteus, som är jude och skriver sitt evangelium för judar, lyfter fram fem kvinnor:</i> <pb/><i>- Tamar förklädde sig till prostituerad och fick barn med sin svärfar Juda, se vers 3.</i> <pb/><i>- Rahab var en icke-jude och tidigare prostituerad, se vers 5.</i> <pb/><i>- Rut var en moabit som blev änka alldeles för tidigt, se vers 5.</i> <pb/><i>- Batseba blev lurad in i en otrohetsaffär med David, se vers 6.</i> <pb/><i>- Maria fick utstå lidande och förtal eftersom få trodde på jungfrufödseln, se vers 16.</i> <pb/><i>Talet fem står för nåd. Vilken nåd att i Jesu mänskliga gener fanns människor som råkat ut för de värsta tänkbara situationer man kan tänka sig.]</i>


text:
<pb/><i>[Första delen har fjorton led mellan Abraham och David. Trettio namn nämns, inklusive upprepningar och Serach, se vers 3, som inte ingår i trädet. Av dessa är 27 män och tre kvinnor.]</i> <pb/><e>Abraham</e> födde Isak, <pb/><t>Isak födde Jakob,</t> <t>Jakob födde Juda och hans bröder,</t>


text:
<t>Juda födde Peres och Serach, vilkas mor var Tamar</t> <t><i>[sonhustru till Juda inblandad i en komplicerad relationshistoria, se 1 Mos 38]</i>,</t> <t>Peres födde Hesron,</t> <t>Hesron födde Ram,</t>


text:
<t>Salma födde Boas, vars mor var Rahab <i>(Rachav)</i></t> <t><i>[en hedning med ett förflutet som prostituerad i staden Jeriko, se Jos 2]</i>,</t> <t>Boas födde Oved, vars mor var Rut</t> <t><i>[en änka från Moab som följde med sin svärmor Noomi tillbaka till Juda]</i>,</t> <t>Oved födde Jishaj <i>(Isai)</i>,</t>


text:
<t>Jishaj födde <e>David</e>, konungen.</t> <t><i>[Både ”David” och ”konung” är i bestämd form i grekiskan vilket ger extra betoning. Ordagrant: ”Daviden, konungen”.]</i></t> <pb/><i>[Andra delen har fjorton led mellan Salomo och Jojakin, David nämns igen men räknas inte som ett led. Trettio namn nämns, inklusive upprepningen av David och Batsebas man Uria som inte ingår i trädet. Av dessa är 29 män och en kvinna.]</i> <pb/><e>David</e> födde Salomo, vars mor <i>[Batseba]</i> var Urias hustru <pb/><t><i>[som David stal från honom, se 2 Sam 11]</i>,</t>


text:
<t>Asa födde Joshafat,</t> <t>Joshafat födde Joram,</t> <t>Joram födde Ussia <i>[här hoppar Matteus över tre led]</i>,</t>


text:
<t>Josia födde <e>Jojakin</e> och hans bröder,</t> <pb/>vid den tid då folket fördes bort till Babylon <i>[2 Kung 24:14; 1 Krön 3:15-16]</i>.


text:
<pb/><i>[Tredje delen har fjorton led från Jojakin till Jesus. Jojakin räknas både till denna och föregående uppräkning. Tjugosju namn nämns, inklusive upprepningen av Jojakin. Av dessa är 26 män och en kvinna.]</i> <pb/>Efter exilen i Babylon: <pb/><e>Jojakin</e> födde Shealtiel, <pb/><t>Shealtiel födde Serubbabel,</t>


text:
<t>Jakob födde <e>Josef</e>, Marias man;</t> <t><i>[I grekiskan är Josef i bestämd form för att ge betoning]</i></t> <t>genom henne <i>[Maria]</i> föddes <e>Jesus</e> som kallas Kristus.</t> <t><i>[Grekisk översättning av hebreiskans Messias, som betyder ”den Smorde”.]</i></t>


text:
<pb/>Antalet släktled är alltså: <pb/><t>från Abraham till David fjorton led,</t> <t>från David till fångenskapen i Babylon fjorton led och</t> <t>från fångenskapen i Babylon till Kristus fjorton led.</t> <pb/><i>[Den hebreiska kulturen som Matteus riktar sig till är förtjust i siffror och språklig symmetri. Att just talet fjorton har valts kan bero på att det är två gånger talet sju som står för fullhet. Fjorton är också det hebreiska numeriska värdet på Davids namn.</i> <pb/><i>När man jämför Matteus släkttavla med Lukas släkttavla, se Luk 3:23-37, finns det skillnader. Matteus hoppar ibland över några led för att få en litterär symmetri med tre grupper med fjorton generationer i varje grupp. Det grekiska ordet ”gennao”, som översatts ”födde”, kan också betyda ”förfader” och behöver inte betyda att sonen är i direkt nedstigande led. Andra skillnader är att Matteus startar med judarnas förfader Abraham och verkar relatera till Josefs släktskap med David. Lukas däremot går via Maria hela vägen till tillbaka till Adam och Eva, för att betona att han är hela mänsklighetens Frälsare. I nästa kapitel nämns Josef vid namn, medan Maria refereras till som barnets mor.]</i>


text:
<pb/>Så här gick det till när Jesus Kristus <i>(Messias, den Smorde)</i> föddes: hans mor Maria var trolovad med Josef, men innan de kom tillsammans <i>(som man och hustru)</i>, visade det sig att hon var med barn genom den helige Ande.


text:
Eftersom Josef, hennes blivande man, var rättfärdig och inte ville utsätta henne för vanära <i>(inte låta henne bli offentligt förödmjukad och bli till allmänt åtlöje)</i>, beslöt han sig för att i hemlighet <i>(i stillhet)</i> skilja sig från henne. <i>[Den judiska förlovningen var så bindande att det krävdes ett skilsmässobrev för att bryta den, se Matt 19:7.]</i>


text:
<pb/>Men medan han funderade <i>(resonerade fram och tillbaka)</i> över allt detta visade sig plötsligt en ängel för honom i en dröm och sade: ”Josef, Davids son, var inte rädd att ta Maria till din fru, för det som är påbörjat i henne är från den helige Ande.


text:
Hon ska föda en son och du ska ge honom namnet Jesus, för han ska frälsa <i>(rädda, hela, befria)</i> sitt folk från deras synder.” <pb/><i>[Namnet Jesus härstammar från namnet Josua, som på hebreiska är sammansatt av två ord. Den första delen är Jahve som är Guds namn och den sista Hosea som betyder ”en som räddar, frälser”. Namnet Jesus betyder bokstavligen ”Gud är frälsning”.]</i>


text:
<pb/>Allt detta hände för att det som var sagt av Herren genom profeten <i>[Jesaja]</i> skulle gå i uppfyllelse:


text:
<pb/>”Se, jungfrun <i>(den unga, ännu inte gifta kvinnan som inte varit med någon man)</i> ska bli med barn och föda en son, <pb/><t>och de ska ge honom namnet Emmanuel.” <i>[Jes 7:14]</i></t> <pb/>Översatt betyder det <i>[hebreiska ordet Emmanuel]</i>: Gud med oss <i>(Gud är förenad och bor med oss)</i>.


text:
<pb/>Josef vaknade upp ur sin sömn och gjorde som Herrens budbärare <i>(ängel)</i> hade befallt honom. Han tog sin hustru till sig,


text:
men rörde inte henne <i>(de hade inte äktenskapligt samliv)</i>, förrän hon hade fött en son. Han gav honom namnet Jesus.


text:
<pb/><i>[Vår västerländska tideräkning utvecklades av munken Dionysius Exiguus i Rom år 525 e.Kr., innan dess hade man räknat tiden utifrån större händelser eller olika regenter. Det visade sig dock att han räknade fel och missade några år. Idag menar de flesta forskare att Kristi födelse inträffade någon gång mellan 8 och 4 f.Kr.]</i> <pb/>Nu när Jesus var född i Betlehem i Judéen på kung Herodes tid <i>[han regerade 37-4 f.Kr.]</i>, kom visa män <i>(astronomer)</i> från öst <i>(länderna där solen går upp)</i> till Jerusalem.


text:
De sade: ”Var är den judiska kungen som har fötts? Vi har sett hans stjärna gå upp och har kommit för att tillbe honom.” <pb/><i>[Bibeln nämner inte hur många de vise männen var. Enligt den tidiga kyrkans tradition var de tolv förnäma män, kanske judiska ättlingar till Daniel som blev ledare över ”alla visa” i Babylon, se Dan 2:48. De har också med sig tjänare och lastdjur så det är en hel karavan som anländer till Jerusalem.</i> <pb/><i>Det har nu gått en tid sedan Jesu födelse, familjen bor i ett hus antagligen i Betlehem, se vers 11 som refererar till ”huset”. De har också varit i templet, se Luk 2:22-38. Enligt Moses lag skedde detta fyrtio dagar efter födseln. Kom de visa männen från Babylon var det en sträcka på hundra mil, men det kan ha varit det dubbla om de kom från Persiska viken. Att färdas den sträckan genom öknen tar två till fyra månader, så Jesus är åtminstone några månader gammal, antagligen omkring ett år när de kommer till honom. Detta förklarar också varför Herodes, för att vara på säkra sidan, kanske dubblar den beräknade åldern ett år och dödar alla barn under två år. Det är värt att notera att de vise männen inte frågade efter den nyfödde prinsen, vilket ju hade varit det naturliga om det fötts ett barn hos kung Herodes. De frågar efter kungen som har fötts. Ända från början var Jesus kung!]</i>


text:
<pb/>När kung Herodes hörde detta blev han upprörd <i>(oroad, förskräckt)</i> och hela Jerusalem med honom.


text:
När han samlat alla översteprästerna och de skriftlärda bland folket, frågade han dem var Messias <i>(den Smorde)</i> skulle födas.


text:
<pb/>’Du Betlehem, i Juda land, <pb/><t>du är på inget sätt den minsta bland härskare i Juda,</t> <pb/>för från dig ska det komma en härskare <i>(ledare)</i> <pb/><t>som ska vara en herde för mitt folk <i>(en som beskyddar, leder och föder mitt folk)</i>.’ ”</t>


text:
<pb/>Herodes kallade sedan i hemlighet till sig de visa männen för att ta reda på exakt hur länge stjärnan hade visat sig.


text:
Han sände dem till Betlehem och sade: ”Gå och sök noga efter barnet och när ni har hittat honom, låt mig få veta det så jag också kan komma och tillbe honom.”


text:
<pb/>Efter att ha lyssnat på kungen begav de sig iväg. Stjärnan som de sett gå upp i östern visade sig på nytt och den gick före dem, tills den stannade över den plats där barnet var.


text:
När de såg stjärnan uppfylldes de av en mycket stor glädje <i>(jublade de okontrollerat)</i>. <pb/><i>[Stjärnan var inte synlig hela tiden eftersom den visade sig på nytt. Den kan första gången ha synts två år innan Jesu födelse, eftersom den tiden nämns när Herodes frågat ut de vise männen om detaljerna kring stjärnan, se vers 16. Ett märkligt himlafenomen ägde rum skedde år 7 f Kr. Tre gånger under samma år stod de två största himlakropparna Jupiter och Saturnus mitt för varandra i Fiskens tecken - ett tecken som var förknippat med just Judéen. Detta sker endast en gång vart åttahundrade år. En lertavla som hittats 5 mil norr om Babylon hänvisar till detta tredubbla fenomen, vilket indikerar att händelsen var känd och viktig för babyloniska astronomer. För stjärntydarna kan detta ha signalerat att något var på gång i Judéen, att en kung skulle födas. Kinesiska källor beskriver också en komet med svans som syntes år 12, 5 och 4 f Kr. Den som visade sig år 5 f Kr kan stämma med situationen vid Jesu födelse, och skulle kunna förklara att stjärnan blev synlig på nytt. Den judiske historikern Josefus berättar att en komet - i dag vet vi att det var Haleys komet - år 12 f Kr under flera dagar stod stilla över staden Rom i samband med Markus Agrippas död. En komet med svans kan ge just det intrycket, genom att svansen på avstånd ser ut att peka mot en speciell plats på jorden.]</i>


text:
<pb/>När de kom in i huset såg de barnet <i>(som inte längre var ett spädbarn utan i koltåldern, antagligen omkring ett år)</i> med sin mor Maria. Då böjde de sig ner och tillbad <i>(böjde sig i ödmjukhet, föll på knä)</i>. De öppnade sina skattkistor och bar fram gåvor till honom: <pb/>guld <i>[talar profetiskt om Jesu kunglighet]</i>, <pb/>rökelse <i>[står för väldoft i ett offer, dvs. profetiskt om Jesu syndfria liv]</i> <pb/>och myrra <i>[användes vid balsamering, talar profetiskt om hans död]</i>


text:
<pb/>Efter att ha blivit gudomligt instruerade i en dröm att inte gå tillbaka till Herodes, tog de en annan väg hem till sitt land. <i>[Verbformen antyder att de vise männen hade sökt Guds ledning och de fick svar i en dröm.]</i>


text:
<pb/>Nu när de <i>[visa männen]</i> hade gått, visade sig en Herrens ängel för Josef i en dröm och sade: ”Stå upp, tag barnet och hans mor under ditt beskydd och fly till Egypten, stanna där tills jag säger till, eftersom Herodes kommer att söka efter barnet för att döda det.”


text:
Så Josef steg upp och tog barnet och hans mor medan det fortfarande var natt och begav sig till Egypten.


text:
Där stannade han tills Herodes var död, för att det som sagts av Herren genom profeten <i>[Hos 11:1]</i> skulle gå i uppfyllelse: ”Ut ur Egypten har jag kallat min son.”


text:
<pb/>När Herodes förstod att han blivit missledd av de vise männen blev han ursinnig <i>(tappade helt fattningen av raseri)</i>. Han beordrade att man skulle döda alla pojkar i Betlehem och närliggande områden som var två år eller yngre, detta efter den uppgift om tiden som han noggrant hade undersökt och frågat ut de vise männen om.


text:
”Ett rop hördes i Rama, gråt och högljudd klagan: Rakel grät för sina barn och vägrade att bli tröstad, eftersom de inte längre fanns till.” <pb/><i>[Betlehem var en mindre stad. Befolkning var under 1 000, troligtvis ännu mindre. Utifrån beräkningar med antal födslar och barnadödlighet vid den här tiden var antalet pojkar under två år mellan 6 och 20. Det finns en utombiblisk referens av den latinska författaren Macrobius som omnämner händelsen. I sitt verk Saturnalia skriver han: ”När kejsar Augustus hörde berättas hur Herodes hade dödat pojkarna under två år i Syrien, och även låtit döda sin egen son sade han - det är bättre att vara Herodes gris än hans son”.</i> <pb/><i>Herodes var känd för sina stora byggnadsprojekt som Masada, Herodium, Caesarea och templet i Jerusalem. Dock är han också ökänd för sin misstänksamhet och grymhet. Han lät döda tre av sina söner, och till och med sin hustru Mariamne. Den judiska historikern Josefus skriver att när Herodes låg på sin dödsbädd i Jeriko blev han orolig för att ingen skulle sörja honom. Han lät därför samla alla inflytelserika judiska ledare i landet på Jerikos hästkapplöpningsbana, grekiska hippodromen, och gav soldaterna order att döda alla där när han själv dog. På så vis ville han säkerställa att det blev landssorg vid hans död, även om det inte var för honom. Lyckligtvis avblåste hans syster Salome I denna galna order efter hans död. Ironiskt nog dog Herodes under Purim som är en judisk glädjehögtid.]</i>


text:
och sade: ”Stå upp, ta barnet och hans mor och gå <i>[tillbaka]</i> till Israels land, för de som har varit ute efter barnets liv är nu döda.”


text:
Så han stod upp och tog barnet och hans mor och återvände till Israels land. <pb/><i>[Herodes den store dog i Jeriko våren 4 f.Kr. Han blev 69 år gammal. Möjligtvis finns hans grav vid ett monument som hittades 2007 vid sluttningen på hans palats Herodium. Vid den här tiden är det många revolter och oroligheter i landet.]</i>


text:
<pb/>När han hörde att Archelaos regerade över Judéen efter sin far Herodes var han rädd att återvända dit <i>[till Betlehem, strax utanför Jerusalem eller någon annan stad i Judéen]</i>. Efter att ha blivit varnad i en dröm, drog han sig undan till Galiléen.


text:
Han bosatte sig i en stad som heter Nasaret, för att det som sagts av profeterna <i>[Ps 22:6, 8, 69:11, 19; Jes 53:2, 3, 4]</i> skulle gå i uppfyllelse: ”Han <i>[Jesus]</i> ska kallas en nasaré <i>(rotskott)</i>”. <pb/><i>[Nasaret i Galiléen var både Josefs och Marias hemstad, se Luk 1:26-27. Det blev ett naturligt val att bosätta sig där. Det lilla samhället uppskattas ha haft endast omkring 400 invånare. Josef försörjer sig som hantverkare, ett yrke som han även lär Jesus, se Matt 13:55; Mark 6:3. Det grekiska ordet ”tekton” som ibland översätt snickare är ett mer allmänt ord för hantverkare och även stenhuggare. I området fanns det gott om arbetstillfällen. Bara sex kilometer från Nasaret låg den regionala huvudstaden Tsippori som hade raserats i oroligheterna år 4 f.Kr. och höll på att byggas upp igen vid den här tiden.</i> <pb/><i>Även om Jesus var född i Betlehem och i vuxen ålder flyttade till Kapernaum, så är det uppväxtårens hemstad som sammankopplas med hans namn - ”Jesus från Nasaret” och ”nasarén”. Än idag heter ”kristen” på hebreiska ”notsri”, alltså nasaré.]</i>


text:
<pb/><i>[Det har passerat omkring trettio år sedan föregående vers.]</i> <pb/>Vid den tiden trädde Johannes Döparen fram och predikade i Judéens öken.


text:
Han sade: ”Omvänd er <i>(förändra ert sätt att tänka, och agera)</i>, för himmelriket är nära.” <pb/><i>[Uttrycket ”himmelriket” återfinns bara i Matteusevangeliet och används synonymt med ”Guds rike” som de andra evangelieförfattarna använder. Formuleringen reflekterar den judiska gudfruktiga seden att inte skriva ut Gudsnamnet. Detta är något man kan förvänta sig i en text riktat mot främst judiska läsare som Matteusevangeliet är.]</i>


text:
<pb/>Han är den som profeten Jesaja syftade på när han sade: <pb/>En röst ropar i öknen <i>(vildmarken)</i>: <pb/>”Bana väg för Herren <i>[ta bort hinder]</i>, <pb/><t>gör stigarna raka för honom.”</t> <pb/><i>[Citat från Jes 40:3. En uppmaning att omvända sig och vandra på rättfärdiga vägar, se Jes 35:8.]</i>


text:
<pb/>Johannes bar kläder <i>(en mantel)</i> av kamelhår och hade ett läderbälte om livet. <i>[Han påminde om profeten Elia, se 2 Kung 1:8. Senare i Matteus evangelium kopplas dessa två profeter tydligt samman, se Matt 11:14.]</i> Hans mat var gräshoppor och vildhonung <i>[vilket inte var ovanlig föda i vildmarken, se 3 Mos 11:22]</i>.


text:
Jerusalem och hela Judéen och distrikten kring Jordan kom ut till honom <i>[i allt större antal]</i>.


text:
De lät sig döpas av honom i floden Jordan medan de bekände <i>(öppet erkände)</i> sina synder <i>[just innan dopet när de stod i vattnet]</i>. <pb/><i>[Det grekiska ordet för dop är ”baptizo” som betyder ”att doppa ned i”. Det är skillnad mellan Johannes omvändelsedop och troendedopet i Herren Jesu namn, se Apg 19:3. Johannes dop var förberedande och handlade om omvändelse från sin synd, inte nödvändigtvis bekännelse på Jesus som Herre. Troendedopet får sin fullständiga betydelse först efter Jesu uppståndelse, se Matt 28:19. I dopet identifierar sig den troende i Jesu död, begravning och återuppståndelse, se Rom 6:4-8. I dopet finns självklart också aspekten av omvändelse och sinnesändring, men också löftet om hjälparen den helige Ande som ger kraften att leva det nya livet, se Apg 2:38; Matt 3:11.]</i>


text:
<pb/><i>[Det religiösa ledarskapet i Jerusalem hade tidigare skickat tjänare med frågor till Johannes, se Joh 1:19. Det verkar inte som om dessa svar räckte eftersom de nu själva kom ut i öknen för att betrakta vad som lockade så många hit.</i> <pb/><i>De tre största religiösa judiska grupperingarna var:</i> <pb/><i>Fariséer - vars namn betyder ”separerad”. Man följde stränga yttre regler för att leva ett fromt liv. Även rabbinernas tolkningar vägde lika högt som Gamla Testamentet och ansågs också vara Guds ord.</i> <pb/><i>Saddukéer - trodde på de fem Moseböckerna, men inte på något övernaturligt som änglar och ett liv efter döden, se Apg 23:8. De var mer positiva till den romerska staten.</i> <pb/><i>Esséer - var en sträng sluten grupp som levde avskilda från samhället, ofta ensligt och öde. De omnämns inte i Nya Testamentet, men enligt den judiske historieskrivaren Josefus var de totalt omkring 4 000 anhängare i olika delar landet. En av dessa platser var Qumran, där fyndet av Dödahavsrullarna 1947 har gett mer ljus åt hur den här gruppen levde.]</i> <pb/>Många fariséer och saddukéer kom till hans dop. När han såg dem sade han till dem <i>[och genomskådade deras falska motiv]</i>: <pb/>”Ni giftormars barn! <i>[Han förknippade dem med död, och med Satan själv som bedrog Eva genom en orm.]</i> Vem har fått er att tro att ni kan fly undan den kommande vredesdomen?


text:
<pb/>Bär frukt som bevisar <i>(är värdig, tillhör)</i> er omvändelse <i>(förändrade tankesätt, ett hjärta som är förvandlat och inte längre älskar synd)</i>.


text:
Börja inte säga till varandra <i>[ha inte er stolthet i ert religiösa arv genom att säga]</i>: ’Vi har Abraham till fader.’ Jag säger er att Gud kan uppväcka barn åt Abraham av dessa stenar.


text:
Yxan är redan satt till roten på träden. Varje träd som inte bär god frukt huggs ner och kastas i elden.


text:
<pb/>Jag döper er i vatten till omvändelse, men den som kommer efter mig är starkare än jag. Jag är inte ens värd att ta av honom hans sandaler <i>[som var en slavs uppgift]</i>. Han ska döpa er i <i>(med)</i> den helige Ande och eld.


text:
Han har sin kastskovel i handen för att rensa <i>(rengöra)</i> sin tröskplats och samla in vetet i sin loge, men agnarna ska han bränna upp i en eld som inte kan släckas.”


text:
<pb/>Sedan kom Jesus från Galiléen <i>[ner]</i> till Johannes <i>[Döparen]</i> för att bli döpt av honom i Jordan <i>[floden]</i>.


text:
Men Johannes försökte hindra honom, han protesterade och sade: ”Det är jag som behöver bli döpt av dig, och du kommer till mig?”


text:
Jesus svarade honom: ”Låt det ske nu, för så ska vi uppfylla all rättfärdighet.” Då lät Johannes det ske. <pb/><i>[Dopet visar att Jesus är helgad, avskild till ett specifikt syfte, åt Gud. Genom dopet identifierar han sig med människans synd, fast han själv var syndfri. Detta offentliga dop bekräftar också Jesu officiella tjänst som startar nu.]</i>


text:
<pb/>När Jesus hade blivit döpt steg han genast upp ur vattnet. Plötsligt öppnade sig himlen och Johannes såg Guds Ande sänka sig ner som en duva och komma över Jesus.


text:
En röst från himlen sade: ”Detta är min älskade son, i honom har jag min glädje <i>(mitt behag)</i>.” <i>[I dessa två verser är alla tre personer i treenigheten klart synliga.]</i>


text:
<pb/>Sedan <i>[direkt efter att den helige Ande hade kommit över honom, se Matt 3:16]</i> blev Jesus ledd av Anden upp i öknen <i>[som ligger på högre höjd än Jordandalen där han befann sig]</i> för att bli prövad <i>(testad)</i> av djävulen.


text:
Jesus fastade <i>(åt ingen mat)</i> i fyrtio dagar och fyrtio nätter <i>[på liknande sätt som Mose och Elia också gjort, se 2 Mos 34:28; 1 Kung 19:8]</i>. Efter detta blev han hungrig. <pb/><i>[Från Mark 1:13 och Luk 4:2 är det tydligt att djävulen frestade honom under hela denna sex veckors period och den kulminerar i följande tre specifika frestelser.]</i>


text:
<pb/>Då kom frestaren <i>[djävulen, han som förleder]</i> fram och sade till honom: ”Om du är Guds Son <i>(eftersom du är det)</i>, befall då att de här stenarna blir bröd <i>(mat)</i>.” <pb/><i>[Inget direkt citat, men om stenar kan bli Abrahams barn eller ge israeliterna vatten i öknen, se Matt 3:9 och 2 Mos 17:1-7, då skulle de också kunna bli till bröd och mätta Jesu hunger.]</i>


text:
<pb/>Men Jesus svarade: <pb/>”Det står skrivet <i>[5 Mos 8:3]</i>: Människan ska inte leva bara av bröd, utan av varje ord som kommer från Guds mun.”


text:
<pb/>Sedan tog djävulen honom till den heliga staden <i>[Jerusalem]</i> och ställde honom på den högsta platsen på templet <i>[kan syfta på tempelbyggnaden eller hela tempelområdet]</i>,


text:
och sade till honom: ”Om du är Guds Son, så kasta dig ner, för det står skrivet <i>[Ps 91:11-12]</i>: Han ska befalla sina änglar <i>[att vaka]</i> över dig och de ska lyfta upp dig på sina händer så att din fot inte stöter emot någon sten.” <pb/><i>[Djävulen utelämnar de fyra sista orden ”på alla dina vägar” från citatet i Psalm 91:11 där det står ”Han ska befalla sina änglar att skydda dig på alla dina vägar.” Det ingick inte i Guds plan för Jesus att han skulle kasta sig ner från templet och göra ett spektakulärt under. När vi vandrar på Guds väg för vårt liv finns också hans beskydd för oss.]</i>


text:
<pb/>Jesus sade till honom: <pb/>”Det står också skrivet <i>[5 Mos 6:16]</i>: Du ska inte pröva <i>(fresta)</i> Herren din Gud.”


text:
<pb/>Igen tog djävulen honom till ett mycket högt berg och visade alla världens riken och deras prakt <i>(ära, glans)</i>.


text:
Han sade till Jesus: ”Jag ger dig allt detta om du faller ner och tillber mig.” <pb/><i>[Jesus motsäger inte att djävulen skulle kunna ge honom alla riken. Djävulen kallas ju den här världens härskare och gud, se Joh 12:31; 2 Kor 4:4. I den tredje och sista frestelsen försöker djävulen inte dölja sina intentioner med bibelcitat, han vill ha Guds plats av tillbedjan.]</i>


text:
<pb/>Då sade Jesus till honom: <pb/>”Gå bort Satan, för det står skrivet <i>[5 Mos 6:13]</i>: Du ska tillbe Herren din Gud, bara honom ska du tjäna.”


text:
<pb/>När Jesus fick höra att Johannes hade blivit fängslad, återvände han till Galiléen. <i>[Han gick till sin hemstad Nasaret, se Luk 4:16-31.]</i>


text:
Han lämnade <i>[ganska snart, se Luk 4:14-31]</i> Nasaret och bosatte sig i Kapernaum, en stad längs med sjön <i>[Gennesarets sjö]</i> i regionen Sebulon och Naftali.


text:
<pb/><i>[Du]</i> Sebulons och Naftalis land <pb/><t><i>[motsvarar övre och nedre Galiléen]</i>,</t> <t>sjövägen <i>[handelsvägen Via Maris]</i>,</t> <t>landet på andra sidan <i>[väster om]</i> Jordan,</t> <t>hedningarnas Galiléen:</t>


text:
<pb/>Det folk som sitter i mörker <pb/><t>har sett ett stort ljus,</t> <pb/>över dem som sitter i dödsskuggans land <pb/><t>har ett ljus gått upp.</t> <pb/><i>[Matteus citerar fritt från Jesajas profetiska ord om Messias skrivna 700 f.Kr. Han ändrar citatet från ”vandrar” till ”sitter” som beskriver en än större uppgivenhet och apati än i Jesajas dagar.]</i>


text:
<pb/>Från och med nu började Jesus predika <i>[och fortsatte på samma tema som Johannes Döparen, se Joh 3:2]</i> och sade: <pb/>”Omvänd er <i>(förändra ert sätt att tänka, och agera)</i>, <pb/><t>för himmelriket är nära.”</t> <pb/><i>[Frasen ”Från och med nu började Jesus” återfinns även i Matt 16:21 och markerar ett skifte i Jesu liv. Här i kapitel fyra startar hans publika tjänst. I kapitel 16 sker en vändpunkt och vandringen mot korset och uppståndelsen påbörjas.]</i>


text:
<pb/>Medan han vandrade längs med Galileiska sjön, fick han se två bröder, Simon som <i>[senare också]</i> kallas Petrus och hans bror Andreas, fiska med ett kastnät i sjön. <i>[Denna typ av cirkulära kastnät, med en radie på omkring sex meter, kastades ut från stranden eller från en båt. När nätet sjunkit snörptes det ihop undertill och fångade fisken.]</i>


text:
På en gång lämnade de sina nät <i>(generellt ord för olika typer av nät)</i> och följde honom. <pb/><i>[Bröderna Simon Petrus och Andreas kände redan Jesus sedan deras gemensamma tid hos Johannes Döparen ett par månader tidigare, se Joh 1:35-42. Nu tar de ett steg till och lämnar sina arbeten för att följa Jesus på heltid.]</i>


text:
<pb/>När han gick vidare därifrån såg han två andra bröder, Jakob, Sebedeus son, och hans bror Johannes. <i>[De var också fiskare.]</i> De satt i båten tillsammans med sin far Sebedeus och gjorde i ordning sina nät. Han kallade på dem <i>[på samma sätt som han gjort med Simon Petrus och Andreas]</i>.


text:
På en gång lämnade de båten och sin far och följde honom. <pb/><i>[I parallellstället från Luk 5:4-11 beskrivs i mer detalj hur de har fiskat hela natten utan att få något. Jesus säger till Petrus att lägga ut näten på nytt i djupt vatten och de får en enorm fångst. Denna händelse visar på Jesu omsorg om lärjungarnas familjer, de lider inte nöd och får tid på sig att anställa nya fiskare.]</i>


text:
<pb/>Jesus gick omkring i <i>(runt i)</i> hela Galiléen. <i>[På en gång fick de fyra första lärjungarna följa med Jesus på den första av tre längre resor i Galiléen som omnämns i Bibeln.]</i> Han undervisade i synagogorna. Han predikade evangeliet <i>(det glada budskapet)</i> om riket och helade alla slags sjukdomar <i>(kroniska, obotliga sjukdomar)</i> och alla slags krämpor <i>(tillfälliga sjukdomar)</i> bland folket. <pb/><i>[Ordet evangelium betyder ”glädjebud” eller ”segerbudskap”. Ordet användes i den romerska världen om det glada budskapet kurirerna från fronten kom och läste upp i Rom efter stora segrar.]</i>


text:
<pb/>Ryktet om honom spred sig i hela <i>[den romerska provinsen]</i> Syrien. <i>[Hedniskt område norr om Galiléen.]</i> Man förde till honom alla som led av olika slags sjukdomar <i>(kroniska, obotliga sjukdomar)</i> och plågor <i>(var drabbade av tortyrliknande smärtor)</i>, de under demoniskt inflytande <i>(demoniserade)</i>, de som var fallandesjuka <i>(ordagrant ”blir sjuk under månens inflytande”, grekiska ordet beskriver sjukdomar med periodiskt återkommande anfall och kramper)</i> och de som var paralyserade <i>(lama)</i> och han helade dem. <pb/><i>[Matteus är noga med att särskilja demoniskt inflytande från vanliga fysiska sjukdomar.]</i>


text:
<pb/>Stora skaror följde honom. De kom från Galiléen, Dekapolis <i>[ordagrant ”De tio städerna”, ett område, öster om Galileiska sjön, som från början bestod av tio städer]</i>, Jerusalem, Judéen och från den andra <i>[östra]</i> sidan av Jordan <i>[Peréen]</i>.


text:
<pb/><i>[Detta är det första av Jesu fem tal i Matteusevangeliet.]</i> <pb/>När Jesus såg folkskaran gick han upp på berget. När han satte sig kom hans lärjungar <i>(efterföljare, lärlingar)</i> fram till honom.


text:
<pb/><i>[Jesus inleder med att tala om glädje. Alla saligprisningar är hämtade från olika delar i Psaltaren. I Matteus 23 finns en parallell med verop som riktas till det andliga ledarskapet som på varje punkt hade gjort det motsatta. Grekiska ordet för salig, grekiska ”makarios” beskriver en inre glädje och tillfredsställelse som är oberoende av yttre omständigheter. Från början betydde ordet ”rik”, men kom sedan att beteckna lycka, glädje och välsignelse.]</i> <pb/>Då började han undervisa dem och sade:


text:
<pb/>”Lyckliga <i>(saliga, välsignade)</i> är de som är fattiga i anden <i>(en andlig tiggare)</i>, <pb/><t>för himmelriket tillhör dem.</t> <pb/><i>[Här används inte futurum, utan presens - Guds rike är tillgängligt just nu för den som ödmjukar sig inför Gud, se Ps 40:17. Det finns två ord för fattig i grekiskan. Det första ordet beskriver en fattig daglönare som hoppas på ett jobb varje dag för att försörja sin familj. Det andra ordet som används här beskriver också någon som är fattig, men utan någon som helst förmåga att göra någonting själv. Det enda han kan göra är att tigga. Jesus söker alltså ”andlig tiggare” som i tro och ödmjukhet sträcker ut en hand för att ta emot Guds nåd, helt beroende av Guds kraft för en dag i taget!]</i>


text:
<pb/>Lyckliga <i>(saliga, välsignade)</i> är de som sörjer <i>(gråter)</i>, <pb/><t>för de ska bli tröstade <i>(uppmuntrade, styrkta, få glädje)</i>. <i>[Ps 119:136]</i></t>


text:
<pb/>Lyckliga <i>(saliga, välsignade)</i> är de milda <i>(tålmodiga, ödmjuka)</i>, <pb/><t>för de ska ärva jorden <i>(landet) [Israel, Ps 37:11]</i>.</t>


text:
<pb/>Lyckliga <i>(saliga, välsignade)</i> är de som hungrar och törstar efter rättfärdighet <pb/><t><i>(längtar desperat efter att ha det rätt ställt med Gud)</i>,</t> <t>för de ska bli fullständigt mättade. <i>[Ps 42:1,2]</i></t>


text:
<pb/>Lyckliga <i>(saliga, välsignade)</i> är de barmhärtiga <i>(de som visar förståelse, är nådefulla, lever i Guds kärlek)</i>, <pb/><t>för de ska själva möta barmhärtighet <i>(förståelse, nåd)</i>. <i>[Ps 41:1]</i></t> <pb/><i>[Jesus lovar ingenting annat åt de barmhärtiga än det som de redan lever enligt - barmhärtighet.]</i>


text:
<pb/>Lyckliga <i>(saliga, välsignade)</i> är de renhjärtade, <pb/><t>för de ska se <i>(erfara, få uppleva)</i> Gud. <i>[Ps 24:4, 73:1]</i></t>


text:
<pb/>Lyckliga <i>(saliga, välsignade)</i> är de som medlar till fred <i>(går mellan två stridande parter och får dem att försonas)</i>, <pb/><t>för de ska kallas Guds barn. <i>[Ps 133:1]</i></t>


text:
<pb/>Lyckliga <i>(saliga, välsignade)</i> är de som får lida <i>(är förföljda)</i> på grund av rättfärdighet <i>(när de gör det som är rätt)</i>, <pb/><t>för dem tillhör himmelriket. <i>[Ps 37, 39, 40]</i></t>


text:
<pb/><i>[Efter dessa åtta saligprisningar upprepar och fördjupar Jesus den sista punkten om förföljelse. Jesus riktar sig till sina efterföljare och istället för ”Lyckliga är de” säger han ”Lyckliga är ni”.]</i> <pb/>Lyckliga <i>(saliga, välsignade)</i> är ni när man: <pb/><t>förolämpar <i>(hånar, skymfar)</i> er</t> <t>och förföljer er <i>(orsakar er lidande)</i></t> <t>och förtalar er med all tänkbar ondska <i>(när man gör falska anklagelser mot er)</i></t> <t>på grund av mig. <i>[Den enda orsaken till dessa påhopp är bekännelsen till Jesus Kristus.]</i></t>


text:
<pb/>Gläd er och jubla, <pb/><t>för er lön i himlen blir stor.</t> <pb/>På samma sätt förföljde man profeterna som var före er.” <pb/><i>[”Gläd er och jubla” är slutsatsen på vers 11, men även på vad som sagts i hela detta stycke som började i vers 3. I listan där varje vers börjar med ”lyckliga” används inte ordet ”och” mellan varje mening. Detta språkbruk är ett sätt att betona själva slutsatsen mer än de enskilda punkterna i listan som bara är exempel som räknats upp.]</i>


text:
<pb/>”Ni är jordens salt, men om saltet förlorar sin sälta <i>(styrka, kvalité, blir till en dårskap)</i>, hur kan det bli salt igen? Det duger inte till annat än att kastas ut <i>[som grus på vägarna]</i> och trampas ner av människorna. <pb/><i>[Rent salt, natriumklorid, som vi använder idag kan inte förlora sin sälta. Det gällde dock inte det salt som utvanns från Döda havet på Jesu tid. Detta mineralrika salt kunde urlakas om det utsattes för omgivningens fukt. Ordet för ”mister sin sälta” kan också betyda ”dårskap” och översätts så i Rom 1:22 och 1 Kor 1:20. Kristendom så påverkad av världen att Kristus inte längre finns kvar blir en dårskap. Salt förhöjer smak, förhindrar förruttnelse och väcker törst. På samma sätt ska en kristen påverka sin omgivning på ett positivt sätt. En kristens tal alltid ska vara vänligt, kryddat med salt, se Kol 4:6.]</i>


text:
<pb/>Ni är världens ljus, en stad på ett berg kan inte döljas <i>(vara hemlig, anonym)</i>. <i>[Kanske syftade Jesus på Galiléens högst belägna stad, Safed, vars ljus kunde ses från stora delar av Galiléen.]</i>


text:
När man tänder en lampa sätter man den inte under sädesmåttet <i>[träskålen som rymde knappt nio liter och som användes för att mäta upp mjöl]</i>. Nej, lampan sätts på ljushållaren så att den lyser för alla i huset.


text:
Låt ert ljus <i>(er eld)</i> lysa inför människorna, så de ser era goda handlingar och prisar <i>(ärar)</i> er Fader som är i himlen.”


text:
<pb/>”Ta inte för givet <i>(tänk inte)</i> att jag har kommit för att upphäva lagen eller profeterna. <i>[Jesus avskaffar inte någon del av Gamla Testamentet]</i>. Jag har inte kommit för att upphäva utan för att fullkomna <i>(fullborda, ge den fulla meningen och betydelsen)</i>.


text:
Jag säger er sanningen, fram till dess att himmel och jord förgås <i>(ändras, byter skepnad)</i>, ska inte en enda jota, <i>[den minsta hebreiska bokstaven, jod]</i> inte en hake <i>[kort streck som särskiljer de hebreiska bokstäverna, eller de små kronor, hebreiska ”tagin”, som dekorerar vissa bokstäver]</i> i lagen förgås <i>(ändras)</i>, inte förrän allt har skett <i>[innan allt det Gud har förutsagt har inträffat, innan alla de skuggbilder lagen visar på har gått i fullbordan]</i>.


text:
<pb/>Den som upphäver <i>(tar bort)</i> även det minsta av dessa bud och lär människor att göra likadant, ska räknas som den minste i himmelriket. Men den som håller dessa bud och lär andra att också göra det, ska kallas stor i himmelriket.


text:
Jag säger er, om inte er rättfärdighet överträffar de skriftlärdas och fariséernas så kommer ni inte in i himmelriket.” <pb/><i>[Följande stycke, vers 21-48, innehåller sex delar som alla börjar med: ”Ni har hört det sägas.” Jesus har precis sagt att han inte ska upphäva den skrivna lagen, se vers 17, istället går han till rätta med den rabbinska tolkningen av lagen med de tillägg och undanflykter som hade gjorts, dvs. inte det som skrivits utan det som har sagts om lagen.]</i>


text:
<pb/>”Ni har hört det sägas till fäderna <i>[hört fariséernas utläggning av budet i 2 Mos 20:13]</i>: <pb/>’Du ska inte mörda. <pb/>Den som begår mord undgår inte sin dom.’


text:
<pb/>Jag säger er <i>[och fullkomnar betydelsen]</i>: <pb/>Den som är arg på sin broder <i>(är långsint och vägrar att förlåta)</i>, <pb/><t>kan inte undgå sin dom.</t> <t><i>[Vissa manuskript har tillägget ”utan orsak”, se Ef 4:26.]</i></t> <pb/>Den som säger till sin broder: ’Du är värdelös’ <i>(hånfullt skällsord för ”dum i huvudet”)</i>, <pb/><t>kan inte undgå att ställas inför Stora rådet <i>[Sanhedrin, judarnas högsta juridiska instans]</i>.</t> <pb/>Den som säger: ’Du är en dåre’, <pb/><t>kan inte undgå <i>[dödsdomen i]</i> det brinnande Gehenna <i>(helvetet)</i>.</t> <pb/><i>[Gehenna är ett grekiskt lånord från hebreiskan. Det är namnet på Jerusalems södra dalgång - Hinnomdalen. Det var här som barn offrades till avguden Molok, se 2 Krön 28:3; 33:6. Platsen är också en domens plats där dessa onda kungar ska dömas, se Jes 30:33. På 1200-talet uppkom en sägen att det var här stadens avfall eldades upp i en ständigt brinnande eld. Det kan inte uteslutas att stadens avfall kan ha tippats i denna och andra dalgångar. Det är dock troligare att Jesus i ett sammanhang som talar om mord, se vers 21, anspelar på de barnoffren och den kommande slutgiltiga domen för de skyldiga till dessa avskyvärda handlingar.]</i>


text:
<pb/>Därför, om du bär fram din gåva till altaret och där kommer ihåg att en broder har något emot dig <i>(om det finns en outredd konflikt mellan er)</i>,


text:
lägg då ner din gåva vid altaret och gå först och försona dig med din broder; kom sedan tillbaka och bär fram din gåva.


text:
<pb/>Skynda dig att komma överens med din motpart <i>(den som anklagar dig)</i> medan ni fortfarande är på väg <i>[till domstolen]</i>. Annars kanske han överlämnar dig till domaren, som överlämnar dig åt vakten och du sätts i fängelse.


text:
Jag säger sanningen till dig, du ska inte bli frigiven förrän du betalt det sista öret <i>[det minsta romerska myntet, en skärv]</i>.”


text:
<pb/>”Ni har hört det sägas <i>[hört fariséernas utläggning av budet i 2 Mos 20:14]</i>: <pb/>’Du ska inte begå äktenskapsbrott <i>(vara otrogen mot din make/maka)</i>.’


text:
<pb/>Jag säger er <i>[och fullkomnar betydelsen]</i>: den som medvetet ser på en kvinna med åtrå <i>(begär, föder orena sexuella motiv)</i>, har redan begått äktenskapsbrott med henne i sitt hjärta.


text:
<pb/>Så därför: <i>[Vad ska man göra om man blir frestad på det sexuella området?]</i> Om ditt högra öga förleder dig, riv ut det och kasta det ifrån dig. Det är bättre att du förlorar en av dina kroppsdelar än att hela din kropp kastas i Gehenna <i>(helvetet)</i>.


text:
<pb/>Om din högra hand förleder dig, hugg av den och kasta den ifrån dig. Det är bättre att du förlorar en av dina kroppsdelar än att hela din kropp kastas i Gehenna <i>(helvetet)</i>.” <pb/><i>[Detta talesätt är inte bokstavligt utan en hyperbol, dvs. en överdrift. Jesus lär inte ut självstympning, för även en blind man, eller en man med en arm kan föda orena sexuella tankar. Slutsatsen är att med alla medel motverka synden, utsätt dig inte för frestande situationer, kasta bort sådant som förleder till sexuell synd osv. Lösningen är inte att skuldbelägga kvinnan och tvinga bort henne från gudstjänstlokalen. Det är inte kvinnans skönhet, utan mannens brist på självbehärskning som är problemet. Jesus säger till mannen: ”det är ditt öga” - ta ansvar för det.]</i>


text:
<pb/>”Det har sagts <i>[ni har hört fariséernas utläggning av budet i 5 Mos 24:1]</i>: <pb/>’Den som vill skilja sig från sin hustru måste ge henne ett skilsmässobrev.’


text:
<pb/>Jag säger er <i>[och fullkomnar betydelsen]</i>: den som skiljer sig från sin hustru - av något annat skäl än otrohet - orsakar att hon begår äktenskapsbrott. Den som gifter sig med en frånskild kvinna begår äktenskapsbrott.” <pb/><i>[Guds originalplan var att människor inte skulle skiljas. Äktenskapet gäller ”tills döden skiljer dem åt”, se Rom 7:1-3; 1 Kor 7:39. Det enda skälet till skilsmässa för troende par är otrohet. Paulus tar även upp ett fall då någon blir frälst och den andre vill skilja sig, då kan man inte hindra det, se 1 Kor 7:15. Gud hatar skilsmässa, se Mal 2:16, för han vet personligen vilken djup smärta det medför, se Jer 3:8. Ämnet återkommer i Matteus evangelium, se Matt 19:3-12.]</i>


text:
<pb/>”Ni har också hört det sägas till de gamla <i>(förfäderna) [hört fariséernas utläggning av budet i 3 Mos 19:12]</i>: <pb/>’Du ska inte bära falsk ed <i>(svära falskt)</i>, utan fullfölja ditt löfte inför Herren.’


text:
<pb/>Jag säger er <i>[och fullkomnar betydelsen]</i>: bind er inte alls vid ett löfte. Inte vid himlen, för den är Guds tron;


text:
<pb/>Låt ert ja vara ett ja och ert nej ett nej! Allt utöver detta är av ondo <i>(kommer från den onde)</i>.” <pb/><i>[Fariséerna hade utvecklat avancerade system för att skydda sin integritet när man gav religiösa löften. Istället för att lova något inför Guds namn, svor man en ed inför jorden, Jerusalem osv. På så sätt hade man rent tekniskt inte svurit vid Guds namn och kunde därför, trodde man, bryta sitt löfte utan att bryta mot Guds bud.]</i>


text:
<pb/>”Ni har hört det sägas <i>[hört fariséernas utläggning av budet i 2 Mos 21:23-27]</i>: <pb/>’Öga för öga, tand för tand.’ <pb/><i>[Denna lag gällde ursprungligen ägodelar och reglerade domstolens straff så det inte överträffade brottet. Fariséerna missbrukade denna passage för att rättfärdiga personlig hämnd utan juridisk prövning.]</i>


text:
<pb/>Jag säger er <i>[och fullkomnar betydelsen]</i>: Gör inte motstånd mot den som är ond. <i>[Ta inte rätten i egna händer och hämnas.]</i> <pb/>Om någon slår <i>(daskar till)</i> dig på den högra kinden, <pb/><t>vänd också den andra mot honom.</t> <pb/><i>[Det är omöjligt för en högerhänt person att slå någon på den högra kinden med ett knytnävsslag. Man kan bara slå den andres vänstra kind. Detta antyder att det inte är ett vanligt knytnävsslag som avses, utan ett föraktfullt slag med ovansidan av en öppen högerhand mot någons högra kind. Denna tolkning styrks också av att det är ett mer ovanligt grekiskt ord som betyder att ”daska till” någon som används här. Om någon provocerar med ett nedvärderande slag eller bitande sarkasm, ska den som fått slaget inte ge igen. För att förhindra en ond cirkel med hat som eskalerar ska inte ont lönas med ont, se Rom 12:17. Denna vers lär inte att en kristen i tysthet ska ta emot slag. När Jesus blev slagen i ansiktet av tempelvakten, ställde han en fråga som var en tillrättavisning, se Joh 18:23. I denna passage i Johannes används också ett annat grekiskt ord för att slå än här.]</i>


text:
<pb/>Om någon vill stämma dig och ta din tunika <i>(skjortliknade långt underklädesplagg)</i>, <pb/><t>så låt honom också ta din mantel <i>(ditt ytterplagg)</i>.</t> <pb/><i>[Om man inte kunde betala tillbaka ett lån kunde manteln tas som pant, men var tvungen att lämnas tillbaka före solnedgången, se 2 Mos 22:26-27. Att då inte bara ge manteln utan också börja ta av sig sina underkläder där i rätten skulle förvåna. Nakenheten var tabu inom judendomen och skammen föll mindre på den som var naken än de som såg den eller var orsak till den, se 1 Mos 9:20-27.]</i>


text:
<pb/>Om någon tvingar dig att gå <i>[med honom och bära hans bagage och utrustning]</i> en romersk mil <i>(1,5 km)</i>, <pb/><t>så gå med honom två <i>(3 km)</i>.</t> <pb/><i>[Enligt romersk lag kunde statsanställda tvinga vem som helst att bära bagage och utrustning en romersk mil, vilket motsvarar 1,5 km. Ett exempel är Josef från Kyrene som tvingades bära Jesu kors, se Matt 27:32.]</i>


text:
<pb/>Ge till den som ber dig om något, och vänd dig inte bort från den som vill låna av dig.” <pb/><i>[I 5 Mos 15:7-11 uppmanas den som kan att låna till sin nästa. Budet gäller att inte stänga sitt hjärta för den fattige. Ingenstans uppmanar dock Bibeln någon att skuldsätta sig själv för att hjälpa någon annan. Både den som ber om hjälp och den som tillfrågas och säger nej, måste se till att det inte finns girighet som motiv, se Luk 12:13-15.</i> <pb/><i>I Moseböckerna finns både marknadsekonomi och planekonomi i en fin kombination. Vart sjunde år upplöses lån och marken fick ligga i träda. Det 49:e året var jubelår och släkten fick tillbaka sin mark. Detta system säkerställde att även om föräldragenerationen misslyckats ekonomiskt, så skedde en återställning. Barn och barnbarn blev inte lidande på grund av den tidigare generationens misstag. När det närmade sig det sjunde året var därför få villiga att låna ut, eftersom risken var stor att man inte fick tillbaka sina pengar. Detta är bakgrunden till Jesu uttalande som visar att girighet inte får ligga bakom ett beslut att neka någon ett lån eller hjälp.]</i>


text:
<pb/>”Ni har hört det sägas <i>[hört fariséernas utläggning av budet i 3 Mos 19:18]</i>: <pb/>’Du ska älska din nästa <i>(osjälviskt utgivande)</i> och hata din fiende.’ <pb/><i>[Den sista delen ’hata din fiende’, finns inte med i Tredje Moseboken. Detta var ett tillägg av de striktare fariséerna inom Shammaiskolan. Man antog att budet ’älska din nästa som sig själv’ automatiskt innebar att man skulle hata sin fiende.]</i>


text:
<pb/>Jag säger er <i>[och fullkomnar betydelsen]</i>: Älska <i>(med en osjälvisk utgivande kärlek)</i> dina ovänner <i>(de som hatar, står emot dig)</i> och bed för dem som förföljer er.


text:
Då visar ni att ni är er himmelske Faders barn, för han låter ju sin sol gå upp över både onda och goda, och låter regnet falla över både rättfärdiga och orättfärdiga.


text:
<pb/>Om ni älskar dem som älskar er, ska det ge er en belöning? <pb/><t>Gör inte tullindrivarna likadant?</t>


text:
<pb/>Om ni bara hälsar på era bröder <i>(med respekt och vördnad)</i>, vad är det som är speciellt med det? <pb/><t>Gör inte hedningar likadant?</t>


text:
<pb/>Var fullkomliga <i>(agera moget, väx upp)</i>, på samma sätt som er Fader är fullkomlig.” <pb/><i>[Denna sista mening sammanfattar alla tidigare sex punkter. Gud är fullkomlig och han kräver fullkomlighet. Jesus höjer inte ribban för att sålla bort dem som inte duger. Han gör det för att vi ska inse att vi inte klarar det utan hans nåd. Författaren C. S. Lewis sammanfattar detta fint när han skriver: ”Ingen förstår hur ond han är förrän han ansträngt sig ordentligt att vara god.”]</i>


text:
<pb/><i>[Jesus fortsätter att undervisa:]</i> ”Var på er vakt <i>(tänk på detta)</i>! När ni gör goda gärningar <i>[praktiserar rättfärdighet som bl.a. innebär att ge, be och fasta]</i>, gör det inte för att bli sedda av människor. Om ni gör det <i>[om det är ert motiv]</i> har ni ingen belöning <i>[att vänta]</i> hos er Fader som är i himlen.” <pb/><i>[Denna vers motsäger inte Matt 5:16, eftersom motivet där är att ge Gud äran.]</i>


text:
<pb/>”När du ger en gåva till de fattiga <i>(donerar pengar till välgörenhet)</i>, basunera inte ut det i synagogorna och på gatorna som de skenheliga gör, så de kan bli uppmärksammade <i>(lovordade, prisade)</i> av människor. Jag försäkrar er att de har redan fått ut sin lön.


text:
så att din gåva till de fattiga sker i det fördolda. Då ska din Fader som ser i det fördolda öppet belöna dig.”


text:
<pb/>”När ni ber <i>(vars innersta natur är tillbedjan, hängivenhet och förtrolighet med Gud)</i> ska ni inte vara som de skenheliga <i>(som bara utför ett skådespel)</i>. De älskar att stå och be i synagogan och i gathörnen för att människorna ska se dem <i>[och imponeras av deras fromhet]</i>. Jag säger er sanningen, de har fått ut sin lön.


text:
När du ber <i>(umgås med Gud)</i>, gå in i din kammare <i>(ditt mest privata rum, skattkammare)</i>, stäng dörren och bed sedan till din Fader, som är i det fördolda. Din Fader som ser i det fördolda ska öppet belöna dig. <pb/><i>[Det grekiska ordet ”proseuchomai” beskriver bön som tillbedjan, hängivenhet och förtrolighet med Gud. Här talar Jesus specifikt om enskild bön och hjärtats inställning. Jesus förbjuder inte gemensam bön, se Matt 14:19; 15:36; Apg 1:24; 3:1; 4:24-30. Vanligtvis bad man i det övre rummet eller på taket, se Apg 1:13; 10:9. Här används ett speciellt ord för kammare, grekiska ”tameion”. Det beskriver ett inre rum där de mest värdefulla tillgångarna förvarades, se Luk 12:3, 24. Ordet betyder ordagrant att dela och fördela, och beskriver hur varor och tillgångar fördelas från ett förråd. Jesus antyder att i bönen förmedlas himmelska skatter och rikedomar till bedjaren.]</i>


text:
<pb/>När ni ber ska ni inte rabbla tomma ord <i>(repetera samma ord om och om igen som ett mantra)</i> som hedningarna gör, för de tror att de ska bli bönhörda på grund av alla sina ord.


text:
Likna <i>(kopiera)</i> inte dem, för er Fader vet ju <i>(har exakt kunskap om)</i> vad ni behöver innan ni frågar honom om det.


text:
Bed därför så här <i>[en mall för hur en Jesu lärjunge ska be]</i>: <pb/>Vår Fader, som är i himlen! <pb/><t>Heligt <i>(avskilt, speciellt)</i> är ditt namn. <i>[Bönen börjar med tillbedjan.]</i></t>


text:
<pb/>Låt Ditt rike komma <i>[med rättfärdighet, frid och glädje i den helige Ande, Rom 14:17]</i>. <pb/>Låt din vilja ske på jorden <i>[där vi människor fått auktoritet att råda]</i> <pb/><t>på samma sätt som den gör i himlen <i>[där Guds vilja sker fullt ut]</i>.</t>


text:
<pb/>Ge oss idag vårt dagliga <i>[andliga och fysiska]</i> bröd. <pb/><i>[Här används det ovanliga grekiska adjektivet ”epiousios” framför bröd och detta är den enda förekomsten i all grekisk litteratur. Förutom det traditionella ”dagliga brödet” kan det även betyda ”morgondagligt bröd”. Istället för ”tid” kan ordet också ha att göra med ”mängd”. I den syriska översättningen Peshitta från 300-talet är betydelsen ”det bröd vi behöver”. Oavsett om det är just tillräckligt för idag, imorgon eller om det handlar om behovet i ett längre perspektiv så är betydelsen densamma - vi erkänner att Gud är källan för vårt livsuppehälle.]</i>


text:
<pb/>Förlåt oss våra skulder, <pb/><t>på samma sätt som vi har förlåtit dem som är skyldiga oss <i>(har sårat oss)</i>.</t> <pb/><i>[Det är Gud som förlåter först, men för att den förlåtelsen ska vara bestående, kan vi inte bära på oförrätter mot andra människor. Detta viktiga ämne förtydligas i en kommentar direkt efter bönen i vers 14.]</i>


text:
<pb/>Led oss inte in i <i>(en plats eller tid av)</i> prövning där ondska frestar oss att synda, <pb/><t>utan rädda oss från den onde <i>(dra oss nära dig) [Jak 1:13]</i>.</t> <pb/>För ditt är riket och makten och äran i evighet, <pb/><t>Amen <i>(låt det ske så)</i>. <i>[Bönen avslutas med tillbedjan.]</i></t>


text:
<pb/><i>[Förklaring av vers 12 om förlåtelse.]</i> <pb/>För om ni väljer att förlåta <i>(släppa)</i> andra människors synd <i>[felsteg mot er]</i> <pb/><t>ska er himmelske Fader också förlåta er,</t>


text:
<pb/>men om ni väljer att inte förlåta andra människor, <pb/><t>ska <i>[kan inte]</i> er Fader inte förlåta era synder.”</t> <pb/><i>[Här används inte ordet ”skulder” som i vers 12, utan ett annat ord för synder som ordagrant betyder ”att falla vid sidan om”. Människors synder mot oss är misstag som gör att de faller från att göra det rätta mot oss. I ordet finns även en innebörd att synden kan vara medveten. Trots detta är våra skulder mot Guds lag så mycket större och vi kan aldrig själva sona den skulden. Om vi ber Gud förlåta oss våra skulder, men samtidigt vägrar att förlåta andra deras snedsteg mot oss, hindrar vi Gud från att kunna förlåta oss.]</i>


text:
<pb/>”När ni väljer att fasta, ha inte en deprimerad <i>(bedrövad)</i> uppsyn som de skenheliga <i>(som bara agerar som skådespelare)</i>. De ser dystra ut <i>(vanställer sig)</i> bara för att människor ska se att de fastar. Jag försäkrar er, de har redan fått ut sin lön.


text:
När du fastar, smörj då in ditt huvud med olivolja och tvätta ditt ansikte <i>(tvätta dig och sköt om ditt hår som vanligt)</i>.


text:
Låt det inte vara uppenbart för människor att du fastar, utan bara inför din Fader som ser i det fördolda. Då ska din Fader som ser i det dolda öppet belöna dig.”


text:
<pb/>”Samla <i>(hopa)</i> inte skatter <i>(förrådshus med rikedomar)</i> för egen räkning här på jorden, <pb/><t>där rost och mal förstör och tjuvar bryter sig in och stjäl.</t>


text:
<pb/>Samla istället skatter <i>(förrådshus med rikedomar)</i> i himlen, <pb/><t>där rost och mal inte förstör och inga tjuvar bryter sig in och stjäl.</t>


text:
<pb/>Där din skatt är, <pb/><t>där kommer också ditt hjärta att vara.</t> <pb/><i>[Det var vanligt att man byggde förrådsbyggnader för att samla dåtidens investeringar som var konstföremål i metall - som rostar, och dyrbara kläder - som mal förstör.]</i>


text:
<pb/>Kroppens lampa är ögat. <i>[Ögat är en bild på hjärtat.]</i> <pb/>Om ditt öga är friskt <i>(ogrumlat, fokuserat)</i> <pb/><t>så får hela din kropp ljus.</t> <t><i>[I ett rent hjärta med rena motiv flödar Guds ljus på alla områden.]</i></t>


text:
<pb/>Om ditt öga däremot är sjukt <i>(fördärvat)</i> <pb/><t>blir det mörkt i hela din kropp.</t> <pb/>Om nu ljuset inom dig är förmörkat, <pb/><t>hur djupt är då inte mörkret!</t> <pb/><i>[Om hjärtat är förmörkat och man har sin prioritet och trygghet i världslig rikedom, men kombinerar detta med att i andra hand försöka samla skatter i himlen, resulterar detta i ett djupt mörker.]</i>


text:
<pb/>Ingen kan tjäna två herrar. <pb/><t>Antingen kommer han att hata den ene</t> <t>och älska den andre</t> <t>eller hålla sig till <i>(vara nära)</i> den ene</t> <t>och förakta <i>(inte prioritera)</i> den andre.</t> <pb/>Ni kan inte tjäna både Gud och mammon <i>(förrädiska rikedomar, pengar, förmögenhet)</i>. <pb/><i>[Det kiastiska mönstret i vers 24 gör att versens centrum och betoning är att älska och hålla fast vid Gud. Det är grunden för att tjäna honom.]</i>


text:
<pb/>Därför säger jag er: Sluta oroa er för era liv <i>(var inte bekymrade, splittrade och kastas hit och dit) [sluta att försöka tjäna både Gud och mammon, se vers 24]</i>. Oroa er inte för vad ni ska äta eller dricka. Oroa er inte för hur ni ska klä er kropp. Är inte livet mer än maten och kroppen mer än kläderna?


text:
<pb/>Se <i>(titta noggrant)</i> på himlens fåglar! De sår inte, skördar inte och samlar inte i lador, ändå föder er himmelske Fader dem ständigt. Är inte ni mycket mer värda än de? <pb/><i>[Även om fåglarna inte sår och skördar är de inte overksamma. De sjunger och lovprisar Gud, samlar mat och bygger bon. Slutsatsen är att om Gud upprätthåller fåglarna i sin skapelse, hur mycket mer ska han inte då försörja sina älskade barn.]</i>


text:
<pb/>Vem av er kan genom att oroa <i>(bekymra)</i> sig lägga en enda aln till sin livslängd <i>(längd)</i>? <pb/><i>[En aln är både ett tidsmått och längdmått och motsvarar en timme eller 45 cm. Slutsatsen är att oro varken kan förlänga livet, inte ens en timme, eller göra en stor förändring som att öka vår längd med en halvmeter.]</i>


text:
<pb/>När det kommer till kläder, varför oroar ni er? Studera <i>(undersök noga, lär av)</i> liljorna <i>(de vilda blommorna)</i> på marken, hur de växer. De arbetar inte <i>(sliter inte hårt på gränsen till utmattning)</i> eller spinner.


text:
Om nu Gud kläder gräset på marken, som idag grönskar och i morgon kastas i ugnen, hur mycket mer skulle han då inte kläda er? Så liten <i>(kortvarig)</i> tro <i>(trofasthet, förtröstan)</i> ni har!


text:
<pb/>Välj att inte göra er några bekymmer <i>(oroa er inte)</i>, fråga inte: ’Vad ska vi äta?’ eller ’Vad ska vi dricka?’ eller ’Vilka kläder ska vi ta på oss?’


text:
Allt detta söker <i>(jagar, strävar)</i> ju hedningarna efter, men er himmelske Fader vet att ni behöver allt detta.


text:
Sök istället <i>(sträva först efter)</i> hans rike och hans rättfärdighet <i>[som inte består av mat och dryck, dvs. yttre regler utan är rättfärdighet, frid med Gud och människor och glädje i den helige Ande, se Rom 14:17]</i>, då ska allt detta andra <i>[också]</i> ges till er.


text:
<pb/>Välj alltså att inte bekymra <i>(oroa)</i> er för morgondagen, den får själv bära sina bekymmer. Var dag har nog av sin egen plåga <i>(besvär, problem, sina egna svårigheter)</i>.”


text:
<pb/><i>[Jesus fortsätter att undervisa:]</i> ”Döm <i>(kritisera, förtala)</i> inte andra, så blir du själv inte dömd. <i>[Döm inte över andra människors motiv och yttre sätt, hur de ger, ber och fastar som det talats om i föregående kapitel.]</i>


text:
För med den dom som ni dömer andra ska ni själva dömas. Det mått <i>(den standard)</i> ni mäter med, ska det mätas upp åt er.


text:
<pb/>Varför fokuserar du på dammkornet <i>(flisan)</i> i din broders öga, utan att ens fundera på <i>(vara medveten om)</i> bjälken i ditt eget öga?


text:
Hur kan du säga till din broder: ’Låt mig ta bort dammkornet från ditt öga,’ du som har en bjälke i ditt eget öga?


text:
Du skenhelige <i>(som bara spelar ett skådespel för andra)</i>, ta först bort bjälken ur ditt eget öga, sedan kan du se klart och ta ut dammkornet från din broders öga.” <pb/><i>[Det grekiska ordet för att döma ”krino”, kan användas både i positiv och negativ bemärkelse. Paulus gör det klart i 1 Kor 5:12-13 att det inte är vår sak att döma dem som inte är med i församlingen - de behöver få höra evangeliet! Däremot uppmanas vi bedöma: oss själva, se 1 Kor 11:31, falska profeters frukt, se Matt 7:15-23, det som predikas, se Rom 16:17-18, profetiska ord, se 1 Tess 5:19-22, en församlingsledares kvalifikationer, se 1 Tim 3:1-7, en kristen som syndar mot dig, se Matt 18:15-20. Jesus säger i Joh 7:24: ”Döm inte efter skenet, utan döm rättvist.” Vi ska döma/bedöma, men inte ytligt och förhastat!]</i>


text:
<pb/>”Ge inte det som är heligt <i>[offerkött helgat och avskilt till Gud]</i> åt hundarna. Kasta inte era pärlor för svinen. De <i>[svinen]</i> trampar ner pärlorna och <i>[hundarna]</i> vänder sig om och sliter sönder er.” <pb/><i>[Offerköttet i templet var helgat åt Gud och tillhörde honom. I Bibeln är hundar ofta en bild på hedningar. I detta sammanhang handlar ”inte ge det som är heligt” om att inte döma och påpeka vad som är heligt för någon som inte förstår att uppskatta värdet av det. Till skillnad från offerköttet som var helgat åt Gud så syftar ”era pärlor” på något mer personligt, troligtvis våra innersta drömmar och tankar. I Bibeln är svin ofta en bild på något som är orent. I Ords 11:12 liknas hånfulla, omdömeslösa personer vid svin. Slutsatsen är att vara varsam med vem man delar sitt hjärtas innersta tankar och drömmar.]</i>


text:
<pb/><i>[Utifrån parallellstället i Lukas har Jesus nyss berättat en liknelse om hur självklart det är att en vän kommer att öppna dörren, även om du bultar på den mitt i natten och frågar honom efter bröd, se Luk 11:5-13.]</i> <pb/>”Bed <i>(och fortsätt be, gång på gång)</i> och ni ska få, <pb/><t>sök <i>(och fortsätt söka, gång på gång)</i> och ni ska finna,</t> <t>bulta <i>(och fortsätt bulta, gång på gång)</i> och det ska öppnas.</t>


text:
<pb/>För alla som fortsätter att be, de fortsätter att få, <pb/><t>och den som fortsätter att söka, han fortsätter att finna,</t> <t>och den som fortsätter att bulta, för honom ska det öppnas.</t>


text:
<pb/>Om nu ni som är onda <i>(aktivt står emot det goda)</i>, <pb/><t>förstår att ge era barn goda <i>(bra, nyttiga, glädjefulla)</i> gåvor,</t> <pb/>hur mycket mer ska då inte er Fader i himlen <i>[som är alltigenom god]</i> <pb/><t>ge det som är gott <i>(bra, nyttigt, glädjefyllt)</i> åt dem som ständigt <i>(gång på gång)</i> ber honom!”</t>


text:
<pb/>”Så därför <i>[eftersom er Fader i himlen är god och generös, se vers 11]</i>: <pb/>Allt <i>[gott]</i> vad ni vill att andra ska göra för er, <pb/><t>det ska ni göra för dem.</t> <pb/>Detta är <i>[summan av]</i> lagen och profeterna. <pb/><i>[Denna vers har kommit att kallas ’den gyllene regeln’, men Jesus var inte den förste med att formulera en sådan tanke. De som lyssnade till Jesu Bergspredikan måste ha känt till den store rabbinen Hillel som många år tidigare sammanfattat lagen med orden: ’Gör inte mot din nästa vad du själv hatar. Detta är hela lagen. Resten är kommentarer.’ Skillnaden är dock att Jesu uppmaning inte innehöll något förbud. Det är stor skillnad mellan att undvika att göra ont och att aktivt sätta sig in i en annan människas situation och göra gott! Den gyllene regeln tvingar oss att handla och ställa oss frågan: ’Hur skulle jag vilja bli bemött om jag var i min nästas situation?’]</i>


text:
<pb/>Gå in genom den trånga porten <i>(ingången, dörren)</i>. <pb/>Eftersom porten är bred <i>(formbar, föränderlig)</i>, <pb/><t>och vägen som leder till fördärvet är rymlig <i>(som ett landområde utan fasta gränser)</i>,</t> <pb/>är det många som ständigt går in genom den porten. <pb/><t><i>[Det krävs ingen ansträngning för att leva på världens sätt.]</i></t>


text:
<pb/>Eftersom porten <i>[till livets väg]</i> är trång <i>(hoppressad på grund av tryck)</i>, <pb/><t>och vägen som leder till livet är smal <i>(kräver självförsakelse, är besvärlig för köttet)</i>,</t> <pb/>är det få som hittar den <i>(söker och upptäcker den)</i>.”


text:
<pb/>”Var ständigt på vakt mot falska profeter <i>[människor som säger sig tala inspirerat av Gud och föra hans talan, men inte gör det]</i>. De kommer till er klädda som lamm <i>[i fromma yttre uttryckssätt]</i>, men i sitt inre är de rovlystna vargar <i>[hungriga efter att plundra och förgöra]</i>.


text:
På deras frukt ska ni klart och tydligt känna igen dem. <pb/>Man plockar väl inte: <pb/><t>vindruvor från törnbuskar</t> <pb/>eller <pb/><t>fikon från vilda tistlar?</t> <pb/><i>[Grundordet för törnbuskar är extremer och beskriver något som dras till den yttersta punkten, som en spets eller tagg. Symboliskt kan det syfta på läror som ensidigt bara betonar en sanning. Tistlar är ett ogräs som bränner och sticker, och vars karaktär är att tränga undan andra plantor. Båda dessa två ord beskriver vad falska profeter talar och deras sätt.]</i>


text:
<pb/>På samma sätt bär ett friskt träd god <i>(vacker, hälsosam)</i> frukt, medan ett sjukt <i>(murket)</i> träd bär dålig <i>(rutten, ond)</i> frukt.


text:
<pb/>Inte alla som säger <i>(har för vana att säga)</i> till mig: ’Herre, Herre’ <i>[upprepningen visar på ett tydligt ställningstagande för Jesus]</i>, ska komma in i himmelriket, utan den som gör <i>(har för vana att utföra)</i> min himmelske Faders vilja.


text:
På den dagen <i>[vid tidens slut då Jesus ska döma alla människor]</i> ska många <i>[de falska profeterna, se vers 15]</i> säga till mig: <pb/>’Herre, Herre, <pb/><t><i>[Upprepningen indikerar att man verkligen trodde man gjorde Guds vilja.]</i></t> <pb/>har vi inte profeterat <i>(predikat, talat inspirerat)</i> <pb/><t>i ditt namn,</t> <pb/>och drivit ut demoner <pb/><t>i ditt namn</t> <pb/>och gjort många kraftgärningar <i>(under, mäktiga gärningar)</i> <pb/><t>i ditt namn?’</t>


text:
<pb/>Då ska jag öppet säga till dem: <pb/>’Jag kände inte <i>(hade ingen personlig relation med)</i> er, gå bort från mig, ni som agerar laglöst <i>(syndar, som avvisar och byter ut Guds lag mot sin egen)</i>.’ <pb/><i>[Det är möjligt att göra rätt saker och bygga en kristen verksamhet utan att känna Jesus. Relationen till Jesus Kristus, klippan, måste vara grunden i allt en kristen gör.]</i>


text:
<pb/>Den som hör <i>(gång på gång lyssnar)</i> och gör <i>(agerar på, lyder, lever sitt liv efter)</i> mina ord kan liknas vid en förståndig man som byggde sitt hus på <e>klippan</e> <i>[väljer att bygga sitt liv, sin tjänst och allt man tar sig för på Jesus]</i>.


text:
<pb/>Slagregnet kom <i>[ovanifrån]</i> <pb/>och vattenfloden kom <i>[underifrån med översvämning]</i> <pb/>och vindarna blåste <pb/><t>och slog mot <i>[väggarna på]</i> huset <i>[som blev ansatt från alla håll]</i>,</t> <pb/>ändå föll det inte ihop, eftersom det hade sin grund lagd på klippan.


text:
<pb/>Den som hör mina ord men inte handlar efter dem kan liknas vid en oförståndig man <i>(utan visdom, utan karaktär)</i> som byggde sitt hus på <e>sanden</e> <i>[mänskliga tankar och idéer, det jordiska]</i>.


text:
<pb/>Slagregnet kom <pb/>och vattenfloden kom <pb/>och vindarna blåste <pb/><t>och slog mot huset,</t> <pb/>och det föll, och dess fall var stort <i>(fullständigt)</i>.” <pb/><i>[Samma stormar, prövningar på alla livets områden, slår mot både den rättfärdige och den orättfärdige. Skillnaden är att den som byggt sitt liv på Jesus står kvar.]</i>


text:
<pb/>När Jesus hade avslutat detta tal <i>[hela Bergspredikan, Matt 5-7]</i> häpnade folket över hans undervisning <i>(de fick ett plötsligt uppvaknande, hela deras tidigare begreppsvärld utmanades)</i>,


text:
<pb/>Plötsligt kom en spetälsk <i>(ordet beskriver ett flertal olika hudsjukdomar)</i> fram och föll ner <i>(på sina knän och böjde pannan mot marken)</i> i tillbedjan inför honom och sade: ”Herre, om du vill <i>(önskar, har en längtan)</i>, så kan du rena mig.” <pb/><i>[De som hade denna typ av sjukdom var utestängda från samhället och levde i kolonier utanför städerna. Judarna undvek kontakt eftersom man då enligt lagen blev oren, se 3 Mos 5:3. Det grekiska ordet ”lepra” är en generell term för olika sorters hudsjukdomar som sprider sig. Det är en sorts mögel. De flesta bibelforskare anser att det inte är den spetälska som finns idag som även kallas lepra, eller Hansens sjukdom. Anledningen till att det ofta översätts till spetälska är att båda sjukdomarna påverkar huden. Eftersom sjukdomen var obotlig och smittsam betraktades den också som en symbol för synd, se t.ex. 4 Mos 12:10.]</i>


text:
<pb/>Då räckte Jesus ut handen och rörde vid honom och sade: ”Det vill jag <i>(det önskar jag av hela mitt hjärta)</i>. Bli fri <i>(ren)</i>.” På en gång blev han fri <i>(renad)</i> från sin spetälska.


text:
<pb/>Jesus sade till honom: ”Se till att du inte berättar detta för någon, men gå och visa upp dig för prästen och frambär den offergåva som Mose har föreskrivit <i>[för ditt helande, se 3 Mos 14:1-32]</i>, som ett vittnesbörd för dem.” <pb/><i>[Detta är det första av flera tillfällen där Jesus uppmanar den som blivit helad att inte berätta detta, se Matt 9:30; 12:16; 16:20; 17:9. Här är troligtvis anledningen att mannen ska följa lagen. En annan orsak är att uppmärksamheten kring undren skulle leda till att folket ville göra honom till kung med våld, se Joh 6:15. Det sker vid flera tillfällen och tvingar Jesus att dra sig undan till öde platser, se Matt 12:15; 15:21.]</i>


text:
<pb/><i>[I Lukas längre beskrivning av samma händelse, som använder 186 ord jämfört med Matteus 124 ord, framgår att officeren inte direkt talar med Jesus utan använder sig av budbärare, se Luk 7:1-10. Matteus förenklar på samma sätt som vi gör än idag, då vi säger att en högt uppsatt person för samtal med någon, utan att nämna de sändebud och tolkar som var närvarande.]</i> <pb/>När Jesus var på väg in i Kapernaum, kom en romersk officer <i>(centurion, ledare för åttio soldater)</i> fram till honom och bad om hjälp:


text:
<pb/>Den romerska officeren svarade: ”Herre, jag är inte värdig att du kommer under mitt tak, men säg bara ett ord, så blir min tjänare frisk <i>(helt fri, återställd)</i>.


text:
Jag är själv en man som <i>[dagligen]</i> står under andras befäl och har soldater under mig. Om jag säger: ’Gå!’ till en av dem så går han, eller till en annan: ’Kom!’ så kommer han, och om jag säger till min tjänare: ’Gör detta!’ så gör han det.”


text:
<pb/>När Jesus hörde detta förundrades han <i>(Jesus blir förvånad och överraskad)</i> och sade till dem som följde honom: ”Jag säger er sanningen <i>(sannerligen, amen)</i>, jag har inte sett en sådan stor tro i hela Israel.


text:
Jag säger er: Många ska komma från öster och väster <i>[hedningar från jordens alla hörn]</i> och sitta ner med Abraham, Isak och Jakob i himmelriket.


text:
Men kungens barn ska bli utkastade i mörkret utanför. Där ska man gråta ljudligt och skära tänder <i>(där råder ångest, hat och ondska, ordet beskriver att man rent fysiskt skakar av smärta)</i>.”


text:
<pb/>Jesus sade till den romerska officeren: ”Gå, det ska bli som du tror.” I samma ögonblick blev hans tjänare helt frisk <i>(fri, botad)</i>.


text:
<pb/><i>[Följande händelse utspelar sig en lördag, efter gudstjänsten i synagogan, se Mark 1:29. Jesus hade sin bas i Petrus hus i Kapernaum under sin verksamma tid i Galiléen. I huset bodde även Petrus fru, hans svärmor, hans bror Andreas. Petrus hustru följde med på hans senare resor, se 1 Kor 9:5.]</i> <pb/>När Jesus kom in i Petrus hus, fick han se Petrus svärmor ligga till sängs med hög feber.


text:
Då rörde han vid hennes hand och febern lämnade henne. Hon stod upp och började betjäna honom <i>(tillaga och servera mat)</i>. <pb/><i>[I Mark 1:31 står det att hon betjänade ”dem”. Hon fick ett övernaturligt snabbt tillfrisknande och började servera mat till alla där och speciellt den som helat henne, vilket Matteus fokuserar på här.]</i>


text:
<pb/>När det hade blivit kväll förde man dit många som var under demoniskt inflytande <i>(demoniserade, plågade och ansatta av demoner)</i>. Jesus drev ut andarna med ett ord <i>(genom att tala till dem)</i> och alla som var sjuka blev också helade. <i>[Det grekiska ordet för ”helade” är ”therapeuo”, det beskriver en gradvis förbättring som leder till fullständigt helande. Här blir människorna helade på en gång, medan vid andra tillfällen kan det ta en viss tid, se Mark 8:22-26.]</i>


text:
Detta skedde för att det som var sagt genom profeten Jesaja <i>[Jes 53:4]</i> skulle uppfyllas: <pb/>”Han tog på sig våra svagheter <i>(sjukdomar, begränsningar)</i> <pb/><t>och våra sjukdomar <i>(kroniska, obotliga sjukdomar)</i> bar han.”</t>


text:
<pb/>Jesus såg att en stor skara människor hade samlats omkring honom och han gav order om att fara över till andra sidan <i>[av sjön]</i>.


text:
<pb/>En <i>[ensam]</i> skriftlärd kom fram och sade till honom <i>[medan de var på väg att ge sig av]</i>: ”Mästare <i>(lärare)</i>, jag vill följa dig, vart du än går.”


text:
Då svarade Jesus honom: ”Rävarna har lyor och himlens fåglar har bon, men Människosonen har inget att vila huvudet mot.” <i>[Jesus hade ett hem i Kapernaum, även om det inte var hans eget. På ett djupare plan handlar det om att vårt egentliga medborgarskap inte är här på jorden utan i himlen, se Fil 3:20.]</i>


text:
<pb/>En annan av hans lärjungar sade till honom: ”Herre, låt mig först gå och begrava min far.” <i>[Det är inte förrän i Matt 10:2-4 som de tolv lärjungarna utses, så detta är antagligen inte någon av dem, utan någon som visade visst intresse i att följa Jesus.]</i>


text:
Då svarade Jesus honom: ”Följ mig och låt de döda <i>[de som fortfarande lever, men är andligt döda i sin synd]</i> begrava de döda <i>[de som har dött fysiskt och är på väg att begravas]</i>.” <pb/><i>[Den judiska begravningen skedde i två steg. Så fort som möjligt, helst samma dag, begravdes den döde i en gravkammare. Familjen höll sedan en sju dagars sorgeperiod, följt av trettio dagar av mindre intensiv sorg. Ett år senare då kroppen ruttnat ansvarade den äldste sonen för att flytta benen från gravkammare till en benkista. Det är ytterst osannolikt att den här mannen skulle lämna familjen de få timmarna innan hans far var begravd eller ens samma vecka för att lyssna på Jesus, se vers 18. Händelsen inträffar istället någon gång efter den första begravningen. Vad mannen egentligen säger är att han ber om uppskov på kanske upp till elva månader innan han tänker följa Jesus. Genom att upprepa samma ord ”död”, en s.k. antanaclasis, så betonar Jesus att den som är andligt död är lika död som den som är fysiskt död. Utan frälsning är det ofrånkomligt att den andliga döden följs av fysisk död, medan den som är levande i sin ande har ett liv även efter den fysiska döden.]</i>


text:
<pb/><i>[Galileiska sjön är omgiven av berg och ligger tvåhundra meter under havsytan. Vid rätt omständigheter i lufttemperaturer kan kraftiga orkanbyar snabbt uppstå när varm luft drar in från öknen. Detta är ett känt fenomen. 1992 slog tre meter höga vågor in mot kuststaden Tiberias.]</i> <pb/>Jesus steg i båten <i>(en större båt)</i> och hans lärjungar följde honom.


text:
Plötsligt uppstod en våldsam storm <i>(ordagrant ”jordbävning”, betonar att det var en okontrollerbar kraft)</i> på sjön, så att vågorna slog över båten. Trots detta sov Jesus.


text:
<pb/>Han sade till dem: ”Varför är ni rädda? Vilken liten <i>(kortvarig)</i> tro ni har!” Sedan reste han sig och talade strängt till vindarna och sjön, och det blev helt <i>(fullständigt)</i> lugnt.


text:
Männen <i>[lärjungarna i båten, och andra människor i andra båtar, se Mark 4:36]</i> sade förundrat: ”Vem är han <i>(varifrån kommer han, vad är det för människa)</i>? Till och med vindarna och sjön lyder honom!”


text:
<pb/>När Jesus kom över till gadarenernas område på andra sidan sjön, kom två demoniserade män ut från gravarna och konfronterade honom. De var så våldsamma att ingen kunde ta sig fram på den vägen.


text:
Plötsligt vrålade <i>(skrek)</i> de: ”Vad har vi med dig att göra, du Guds Son? Har du kommit hit för att plåga oss i förtid?”


text:
En bra bit därifrån gick en stor svinhjord och betade. <pb/><i>[Svinet var ett orent djur för judarna, så det är troligt att människorna som bodde här inte var judar.]</i>


text:
<pb/>De onda andarna bad honom: ”Om du driver ut oss <i>(vilket vi vet att du kommer att göra)</i>, skicka då in oss i svinhjorden.”


text:
Han sade till dem: ”Far i väg!” Då kom de onda andarna ut och for in i svinen. På en gång rusade hela hjorden utför branten och ner i sjön där de dog i vattnet.


text:
De som vaktade svinen flydde och när de kom till staden berättade de allt som hänt, och speciellt vad som hade hänt med de besatta <i>(som var plågade och ansatta av demoner)</i>.


text:
Då gick hela staden ut för att möta Jesus, och så fort de fick se honom bad de honom att han skulle lämna deras område. <pb/><i>[Markus beskriver händelsen med fler detaljer, se Mark 5:1-20. Där antyds även orsaken till varför man ville att Jesus lämnade dem, se Mark 5:16. Värdet på svinen var någonstans kring sju årslöner. Ägarna brydde sig mer om den ekonomiska förlusten än att plågade människor blivit helade. Huvudpoängen är att Jesus har auktoritet över hela andevärlden, över satan, över demoner, och alla och allt som de kontrollerar. Att han drev ut de här demonerna visar den auktoriteten, och var en föraning om den slutgiltiga domen av dessa onda andar.]</i>


text:
<pb/>Jesus satte sig i en båt och for över till den andra sidan och kom till sin stad <i>[Kapernaum, i norra änden av sjön Gennesaret]</i>. <pb/><i>[Genom att korsa sjön uppfyllde Jesus gadarenernas önskan att lämna deras område, se Matt 8:34.]</i>


text:
<pb/>Just då förde de <i>[fyra män]</i> en lam man på en bår <i>(bädd)</i> till honom <i>[och firade ner honom i huset, se Mark 2:3-4; Luk 5:17-19]</i>. När Jesus såg deras <i>[den sjuke mannen och hans fyra vänners]</i> tro, sade han till den lame: ”Var vid gott mod <i>(var glad och frimodig)</i>, mitt barn! Dina synder är förlåtna.”


text:
Några av de skriftlärda <i>[från Galiléen, Judéen och Jerusalem, se Luk 5:17]</i> sade inom sig <i>[i sina hjärtan, se Mark 2:6]</i>: ”Han hädar.” <i>[Det är ju bara Gud som kan förlåta synder.]</i>


text:
Men för att ni ska veta vilken makt <i>(auktoritet)</i> Människosonen har här på jorden att förlåta synder” - så sade han sedan till den lame - ”Stå upp, ta din bår <i>(bädd)</i> och gå hem!” <pb/><i>[Mitt i svaret till de skriftlärda riktar Jesus sig till den lame istället, och meningen avslutas inte i ord, utan genom handling!]</i>


text:
<pb/><i>[Matteus, evangeliets författare, beskriver nu sitt eget personliga möte med Jesus.]</i> <pb/>Jesus gick vidare <i>[från huset i Kapernaum efter helandet av den lame mannen]</i>, och fick se en man som hette Matteus sitta utanför tullhuset. Han sade till honom: ”Följ mig”, och Matteus steg upp och följde honom. <pb/><i>[Matteus är ursprungligen ett hebreiskt namn ”Matityahu”, som betyder ”Guds gåva”. Han kallas också Levi som troligen är hans familjenamn, se Mark 2:14; Luk 5:27. Tullstationen låg vid utkanten av staden, antingen vid handelsvägen ”Via Maris” som gick från Damaskus till Medelhavet, eller vid Galileiska sjön där skepp som skulle förtullas anlände från territorium utanför Herodes Antipas styre. I sin glädje över frälsningen anordnade han en stor fest i sitt hem, se Luk 5:29. När Matteus själv beskriver detta tar han inte med de storslagna detaljerna utan bara att Jesus var på middag i hans hus.]</i>


text:
<pb/>När Jesus sedan låg till bords i hans hus kom många tullindrivare och syndare dit och lade sig till bords tillsammans med honom och hans lärjungar.


text:
När fariséerna fick se det frågade de hans lärjungar: ”Varför äter er mästare med tullindrivare <i>(publikaner)</i> och syndare?”


text:
<pb/>När Jesus hörde det sade han: ”Det är inte de friska <i>(starka)</i> som behöver läkare utan de sjuka <i>(svaga)</i>.


text:
Gå och lär er vad detta <i>[citat från Hos 6:6]</i> betyder: <pb/>’Jag vill se barmhärtighet <i>[en villighet att hjälpa dem i nöd]</i>, <pb/><t>inte offer <i>[religiösa ceremoniella riter]</i>.’</t> <pb/>För jag har inte kommit för att kalla <i>[de själv-]</i> rättfärdiga, utan syndare.” <pb/><i>[På samma sätt som det är självklart att en doktor röra sig bland sjuka patienter, finns Jesus hos människor som insett att de är syndare och behöver omvändelse. I Lukas återgivning av samma citat finns även orden ”till omvändelse” med, se Luk 5:32.]</i>


text:
<pb/>Sedan kom Johannes <i>[Döparens]</i> lärjungar fram till honom och frågade: ”Vi och fariséerna fastar ofta <i>[rättrogna judar fastade regelbundet på måndagar och torsdagar]</i>, men dina lärjungar fastar inte?” <i>[Kanske råkade Matteus fest infalla på en sådan fastedag.]</i>


text:
<pb/>Jesus svarade dem: ”Inte kan väl brudgummens vänner <i>(söner)</i> sörja så länge brudgummen är hos dem? Men det ska komma en tid <i>(dagar)</i> när brudgummen tas ifrån dem, och då ska de fasta. <pb/><i>[Brudgummen var en vanlig judisk metafor för Gud. Jesus identifierar sig själv som brudgummen som är med dem, precis vad namnet Emanuel betyder, se Matt 1:23.]</i>


text:
<pb/>Ingen sätter en lapp av okrympt tyg på en gammal mantel <i>(klädesplagg)</i>. I så fall skulle den påsatta lappen riva bort ännu mer från manteln och revan bli värre.


text:
Inte heller slår man i färskt vin i gamla vinsäckar <i>(lädersäckar)</i>, för i så fall skulle vinsäckarna brista och vinet rinna ut, och vinsäckarna blir förstörda <i>(oanvändbara)</i>. Nej, färskt vin hälls i nya vinsäckar <i>(som är formbara, grekiska ”kainos”, fokus är på kvaliteten på säcken snarare än åldern)</i> och båda blir bevarade.” <pb/><i>[Vinsäckar var gjorda av läder och användes inte för att konservera vin utan bara för att transportera vinet, på samma sätt ska en troende vara bärare av den helige Ande.]</i>


text:
<pb/><i>[Nu följer en serie med tre händelser där Jesus helar människor. Jesus makt blir ofta tydligt manifesterad mitt i vardagen i mötet med människor.]</i> <pb/>Medan Jesus talade till dem, kom en föreståndare <i>[Jairus, som var föreståndare för synagogan i Kapernaum, se Luk 8:41]</i> och föll ner för honom och sade: ”Min dotter har just dött. Men kom och lägg din hand på henne, så får hon liv igen.”


text:
<pb/>Plötsligt kom en kvinna som hade lidit av blödningar i tolv år. Hon närmade sig honom bakifrån <i>[i den täta folkhopen kring Jesus]</i> och rörde vid tofsen <i>(hebreiska ”tsitsit”)</i> på hans mantel,


text:
för hon sade gång på gång till sig själv, om jag bara får röra vid hans mantel så blir jag helad <i>(frälst, fri)</i>. <pb/><i>[Både den döda flickan och kvinnan var ceremoniellt orena enligt de judiska lagarna. För kvinnan var detta ett nog så stort problem som sjukdomen i sig, eftersom allt hon rörde vid blev orent, se 3 Mos 15:19-33. Hon blev exkluderad från samhället och det är inte otroligt att hennes man också skilt sig från henne på grund av hennes sjukdom.</i> <pb/><i>Som alla judar bar Jesus tofsar i de fyra hörnen på sin yttermantel. Tofsarna, hebreiska tsitsit, var alltid synliga för att påminna om de 613 buden i Torahn, se 4 Mos 15:38-39. Som många andra föreskrifter hade tofsarna ibland bara blivit en religiös statussymbol, vilket Jesus fördömde, se Matt 23:5.</i> <pb/><i>Orsaken till att kvinnan ville röra vid tofsen kan vara bibelordet i Mal 4:2 där det står att ”rättfärdighetens sol”, som syftar på den kommande Messias, ”ska gå upp med läkedom under sina vingar”. Ordet som ofta översätts ”vinge” är samma ord som används för ”hörn” i 4 Mos 15:38 där budet om att bära fyra tofsar på ”hörnen” av sin klädnad instiftas. Hörntofsen är också en symbol på Jesu makt och auktoritet. När David skar av hörntofsen på Sauls mantel hade han tagit kungens auktoritet, se 1 Sam 24:1-7. Ett annat exempel är Rut som bad Boas breda ut sin manteltofs över henne, se Rut 3:9. När kvinnan med blödningar rörde vid Jesu manteltofs rörde hon vid Jesu makt och auktoritet. Normalt sett skulle den som kvinnan rörde vid bli oren, istället är det kvinnan som blir helad och ren.]</i>


text:
<pb/>Jesus vände sig om och när han fick syn på henne sade han: ”Var vid gott mod <i>(var glad och frimodig)</i> min dotter. Din tro har gjort dig frisk.” På en gång var kvinnan frisk <i>(frälst, räddad, befriad, trygg, bevarad)</i>. <pb/><i>[Frasen ”var vid gott mod” säger Jesus även till den lame mannen, se Matt 9:2. Detta är enda tillfället i evangelierna där Jesus tilltalar någon ”dotter”. De kärleksfulla orden lugnar kvinnans rädsla som beskrivs mer detaljerat i Mark 5:33.]</i>


text:
<pb/>När Jesus kom fram till föreståndarens hus och såg flöjtspelarna och folkskaran som höll dödsklagan <i>[ett högljutt tumult, människor hade samlats i huset och på yttergården av medkänsla, men också bara för att ta del av mat och dryck]</i>,


text:
då sade han: ”Gå härifrån! Flickan <i>[som var tolv år, se Mark 5:42]</i> är inte död, hon sover.” Då hånskrattade de åt honom.


text:
Men när folket hade visats ut <i>(ordagrant ”kastats ut”)</i>, gick han in och tog flickans hand <i>[vilket gjorde Jesus ceremoniellt oren]</i>, och hon steg upp.


text:
<pb/>När Jesus fortsatte därifrån <i>[från synagogföreståndaren Jairus hus]</i> följde två blinda efter och ropade: ”Förbarma dig över oss, Davids son.”


text:
När han kom till huset <i>[Petrus hus i Kapernaum där han bodde]</i> kom de blinda männen fram till honom. Jesus frågade dem: ”Tror ni att jag kan göra detta?” De svarade: ”Ja, Herre.”


text:
Men de <i>[trotsade hans bud och]</i> gick ut och spred ryktet om honom i hela det området. <pb/><i>[Varken detta helande eller uppväckandet av Jairus dotter skedde öppet bland folket utan i avskildhet, se Matt 9:23-25. Det verkar som om Jesus inte ville sprida ryktet om helandena som bekräftade att han var ”Davids son”, den Messias som skulle komma. Jesus visste att de med våld ville göra honom till kung, se Joh 6:15.]</i>


text:
När han hade drivit ut den onde anden, talade den stumme. <pb/><i>[Samma symptom kan ha olika orsaker. Bibeln särskiljer demoniskt inflytande från rent fysiska åkommor och sjukdomar, se Matt 4:24. Orsaken till den här mannens talsvårigheter var demonisk. Det grekiska ordet ”kophos” refererar både till dövhet och stumhet. Här syftar det på talförmågan, eftersom mannen börjar tala när han blivit befriad.]</i> <pb/>Folket var förundrat <i>(chockat)</i> och sade: ”Aldrig har man sett något sådant i Israel.”


text:
Men fariséerna sade: ”Det är med hjälp av de onda andarnas furste som han driver ut de onda andarna.”


text:
<pb/>Jesus gick omkring i alla städer och byar. <pb/><i>[Det grekiska ordet för stad är ”polis”, och beskriver en stad med mur, till skillnad från byarna runtomkring utan någon befästning. Jesus gick inte bara till de stora städerna utan också till de mindre platserna i Galiléen.]</i> <pb/>Han undervisade i deras synagogor och predikade evangeliet om riket och botade alla slags sjukdomar <i>(kroniska, obotliga sjukdomar)</i> och alla slags krämpor <i>(tillfälliga sjukdomar)</i>.


text:
När han såg folkskarorna, fick han en innerlig medkänsla med dem, eftersom de var rivna <i>(ofredade, ansatta) [av dem som skulle leda dem]</i> och hjälplösa <i>(slagna till marken)</i>, som får utan en herde.


text:
Bönfall därför <i>(det är en tvingande nödvändighet att ni ber)</i> skördens Herre att han sänder <i>(kastar, driver)</i> ut arbetare till sin skörd.” <pb/><i>[Ordet för be är ”deomai” som uttrycker en bön för ett stort behov, och är enda gången det används i Matteus evangelium. Grundordet ”deo” betyder att binda och klistra ihop någonting. Det ligger en antydan i ordet att den som ber kopplar ihop sig med bönesvaret för att få se det förverkligat. Vi ser här hur Jesus i nästa vers kallar till sig de tolv lärjungarna och ger dem andlig auktoritet för att börja bärga in skörden. Det grekiska ordet för ”sända ut” är ”exballo” som ordagrant betyder ”att driva ut”. En ”deomai-bön” beskriver också hur de som redan är kallade behöver få ny glöd och iver i sitt uppdrag att vinna de förlorade.]</i>


text:
<pb/><i>[Fram tills nu hade lärjungarna mest följt med Jesus och lyssnat på honom och sett honom hela människor. Nu kallas tolv av dem till att inte bara vara lärjungar och efterföljare utan apostlar som betyder ”budbärare”, ”representanter” eller ”ambassadörer”.]</i> <pb/>Han kallade till sig sina tolv lärjungar <i>[efter en natt i bön, se Luk 6:12]</i> och gav dem makt <i>(auktoritet)</i> över orena andar, så att de kunde driva ut dem och bota alla slags sjukdomar <i>(kroniska, obotliga sjukdomar)</i> och alla slags krämpor <i>(tillfälliga sjukdomar)</i>.


text:
Detta är namnen på de tolv apostlarna: <pb/>först <e>Simon</e>, som kallas Petrus, <pb/><t>och Andreas, hans bror,</t> <pb/><i>[sedan]</i> Jakob, Sebedeus son, <pb/><t>och Johannes, hans broder,</t>


text:
<pb/><e>Filippus</e> <pb/><t>och Bartolomeus <i>[Bartolomaios, hebreiskt namn ”Talmais son”, troligtvis samma person som Natanael som nämns tillsammans med Filippus, se Joh 1:45-49. I så fall kom han från Kana, se Joh 21:2]</i>,</t> <pb/>Tomas <pb/><t>och Matteus, tullindrivaren <i>(publikanen) [och författaren av detta evangelium]</i>,</t> <pb/><e>Jakob</e>, Alfeus son, <pb/><t>och Taddeus <i>[Judas, inte Iskariot]</i>,</t>


text:
<pb/>Simon kananaios <i>[som är den arameiska termen för Selot, vilket ordagrant är ”den hängivne, ivrige, fanatiske” och antyder att han var med i den judiska motståndsrörelsen mot Romarriket innan han blev en Jesu lärjunge]</i> <pb/><t>och Judas Iskariot, han som skulle förråda honom.</t> <pb/><i>[Matteus nämner apostlarna parvis, vilket överensstämmer med att de sändes ut ”två och två”, se Mark 6:7. Tre grupper framträder när apostlarna räknas upp. Simon, Filippus och Jakob nämns alltid först i sin grupp, se Mark 3:16-19; Luk 6:13-16; Apg 1:13.]</i>


text:
<pb/><i>[Den följande undervisningen som Jesus ger sina lärjungar, vers 5-42, är den andra av Jesu fem tal som Matteus återger.]</i> <pb/>Jesus sände ut <i>(grekiska ”apostello”)</i> dessa tolv och befallde dem: <pb/>”Gå inte in på hedningarnas vägar <i>[område]</i> eller in i någon samarisk stad.


text:
Gå i stället till de förlorade fåren av Israels hus. <pb/><i>[Det första missionsuppdraget var riktat mot judarna, som är Guds fysiska och synliga folk här på jorden, se Ef 2:14. Efter Jesu uppståndelse utvidgades kallelsen till hela världen, se Matt 28:19. Israeliterna liknas vid får som gått vilse, lärjungarna kallas att vara herdar som pekar på att himmelrikets konung, Jesus, var nära.]</i>


text:
Bota sjuka <i>(svaga, kraftlösa)</i>, väck upp döda, gör spetälska rena och driv ut demoner. Fritt har ni fått, fritt ska ni ge <i>(ge som gåva, fritt, utan att begära någon betalning eller gentjänst för det ni själva har fått som gåva)</i>.


text:
<pb/>Ta inte med <i>(ordagrant ”införskaffa inte”, dvs. ni behöver inte förbereda och fördröja er avfärd genom att samla in)</i> guld, silver eller <i>[ens]</i> koppar <i>[-mynt, den lägsta valören]</i> i era bälten <i>[där man förvarade sina pengar]</i>.


text:
Ta inte med en lädersäck <i>[med proviant och packning]</i> för resan, inte två livklädnader, inte <i>[ett extra par]</i> sandaler eller stav. För arbetaren är värd sin mat <i>[försörjning]</i>.


text:
<pb/>När ni kommer in i en stad eller by, sök noga efter vem som är värdig <i>(lämplig, passande)</i>, och stanna där <i>[i det huset]</i> tills ni går vidare.


text:
När ni kommer in i ett hus, så hälsa det. <i>[Fridshälsningen var antagligen: ”frid vare med er”, se 1 Sam 25:6, även Jesus hälsade lärjungarna med den frasen i övre rummet, se Joh 20:19.]</i>


text:
Om huset är värdigt <i>[vilket det var om de välkomnade de två apostlarna och deras budskap]</i>, ska den frid ni tillönskar komma över det. Men om det inte är värdigt, ska er frid vända tillbaka till er.


text:
Om man inte tar emot er eller lyssnar till era ord, så lämna det huset eller den staden och skaka av dammet från era fötter.


text:
Jag säger er sanningen, det kommer att vara lättare för Sodom och Gomorras regioner <i>[1 Mos 19:1-29]</i> på domens dag än för den staden.


text:
<pb/><i>[Från vers 17 skiftar Jesus till förutsägelser som skulle uppfyllas senare. En del uppfylldes innan Jesu korsfästelse, medan den senare delen även gäller idag för en Jesu lärjunge.]</i> <pb/>Se, jag sänder er på uppdrag som får omringade av vargar. Därför ska ni vara visa <i>[vaksamma reagera snabbt]</i> som ormar och oskyldiga <i>(rena, känsliga)</i> som duvor <i>[så att ni inte gör er skyldiga till någon falskhet eller annan synd]</i>.


text:
<pb/>Var ständigt på er vakt för människorna, de ska dra er inför domstolar, och i sina synagogor ska de prygla <i>(piska, slå)</i> er.


text:
Ni ska föras inför ståthållare och kungar på grund av mig, vilket resulterar i att ni blir ett vittnesbörd <i>[om sanningen i evangeliet]</i> för dem och hednafolken.


text:
När de överlämnar <i>(förråder)</i> er, oroa er inte för hur eller vad ni ska säga. Det kommer att ges åt er just i den stunden,


text:
<pb/>En bror ska överlämna <i>(förråda)</i> sin <i>[egen]</i> bror till att bli dödad, och en far sitt <i>[eget]</i> barn <i>(en familjemedlem)</i>. Barn ska resa sig upp mot sina föräldrar och döda dem.


text:
Ni ska bli hatade av alla <i>[människor från alla kategorier och samhällsklasser, även från nära relationer]</i> på grund av mitt namn, men den som står fast <i>(behåller fältet, står kvar med oförminskad tro)</i> till slutet ska bli frälst <i>(räddad, helad, befriad, trygg, bevarad)</i>.


text:
När man förföljer er i den här staden, så fly till en annan. Jag säger er sanningen <i>(sannerligen, amen)</i>: Ni hinner inte igenom Israels städer, förrän Människosonen kommer.


text:
Det är helt naturligt att lärjungen möter samma öde som sin lärare, och tjänaren samma som sin herre. Om man har kallat husets Herre för Beelsebul <i>[djävulen, kanske syftar det på hebreiskans ”Baal Sebub” - ”flugornas herre”, se 2 Kung 1:2]</i>, hur mycket mer ska man då inte kalla hans tjänare så.


text:
<pb/>Frukta alltså inte dem <i>[som beskyller er för att gå djävulens ärenden, se vers 25]</i>. Det finns inget som är dolt <i>(överskylt, mörkat)</i> som inte ska bli uppenbarat, och ingenting gömt <i>(hemlighållet)</i> som inte ska bli känt. <i>[Texten är både en varning att allt ont som gjorts ska uppenbaras, och en uppmuntran att goda saker ska bli kända.]</i>


text:
Det jag säger er i mörkret, det ska ni säga i dagsljuset, och det jag viskar i ert öra, det ska ni ropa ut från taken.


text:
<pb/>Frukta inte dem som dödar kroppen men inte kan döda själen. Frukta i stället honom som kan förgöra både själ och kropp i Gehenna <i>(helvetet)</i>.


text:
Säljs inte två små sparvar för en assarion? <i>[Ett litet romerskt kopparmynt som var värt 1/16 av en denar, dvs. mindre än en halvtimmes lön. Ordet användes även bildligt för något mycket billigt och motsvarar vårt uttryck ”en spottstyver”.]</i> Ändå faller inte en enda av dem till jorden utan er Fader <i>[känner till eller godkänner det]</i>. <pb/><i>[Grundtexten utelämnar verbet här. Beroende på teologi fyller ofta översättarna in ”utan att er Fader känner till att de faller till marken” eller ”utan att det är hans vilja att de ska falla till marken”. Ser man till sammanhanget känner Gud till den minsta transaktionen på marknaden, han har räknat huvudhåren på varje människa och då känner han också till när en sparv faller död ner. Döden fanns inte i skapelsen innan syndafallet och är inte Guds vilja. Det kan vara farligt att använda denna vers som grund för en doktrin, vare sig för eller emot predestination, eftersom ordet ”vilja” här inte finns i grundtexten.]</i>


text:
<pb/><i>[På samma sätt som Jesus i Bergspredikan visade att det bara finns två vägar, se Matt 7:13-14, finns det två alternativ - bekänna eller inte bekänna Jesus. Resten av Jesu tal handlar om hur relationen med Jesus påverkar mänskliga relationer.]</i> <pb/>Den som bekänner <i>(erkänner, vill kännas vid)</i> mig inför människorna, honom ska jag också bekänna <i>(erkänna, kännas vid)</i> inför min Fader som är i himlen <i>[på domens dag, se Apg 10:42-43; 17:31]</i>.


text:
<pb/>Tro inte att jag har kommit för att sända <i>(kasta ner)</i> fred på jorden. Jag har inte kommit för att sända fred, utan ett svärd <i>(mindre kortare svärd som användes i närstrid)</i>. <pb/><i>[Den fred som Jesus ger är mellan Gud och människa, se Jes 9:6. Vi uppmanas att sträva efter fred med alla, se Heb 12:14, men alla vill inte, se 2 Tim 3:12. Det är inte Guds vilja, eller han som orsakar splittring, men den är oundviklig. Det är en konflikt mellan ljus och mörker, mellan Guds barn och djävulens barn, och denna konflikt når även medlemmar i en och samma familj. När en människa blir frälst och lever i ljuset blir kontrasten till det tidigare livet i mörkret helt uppenbar. Tidigare vänner kan bli fiender när de upplever sig dömda, se Joh 3:16-21.]</i>


text:
<pb/>Jag har kommit för att ställa <i>(dela i två delar, separera)</i> <pb/><t>en son mot sin far,</t> <t>en dotter mot sin mor,</t> <t>en brud <i>(nygift sonhustru)</i> mot sin svärmor.</t>


text:
<pb/>En man får sina egna till fiender. <pb/><i>[Citat från Mika 7:6. En gruppering är far och mor, och på den andra sidan son, dotter och en sonhustru. Innan Jesus kommer tillbaka för att upprätta tusenårsriket på domens dag kan evangeliet splittra generationer.]</i>


text:
<pb/>Den som är mer vän med <i>(känner större känslomässigt band till)</i> sin far eller mor än med mig är inte värdig mig. Den som är mer vän med sin son eller dotter än mig är inte värdig mig. <pb/><i>[Senare i Luk 14:26 säger Jesus att man måste hata sin familj och sitt eget liv för att följa honom. I den judiska kulturen är dessa talesätt, som är överdrifter, vanliga och kallas hyperboler. Även på svenska kan man t.ex. säga att man älskar röda hus men hatar gula och på så sätt uttrycka att man föredrar en viss färg mer utan att för den skull bokstavligen hata den andra.]</i>


text:
<pb/>Den som inte tar upp sitt kors och följer <i>(håller sig till)</i> mig, är inte värdig mig. <pb/><i>[En lärjunge måste vara beredd på att inte bara möta hat från sin egen familj. På samma sätt som en kriminell fick bära tvärslån till sin egen korsfästelse under hån och förakt, måste en kristen vara beredd att lida, och om det krävs även dö för Kristus. Om man kompromissar med tron på Jesus för att leva ett så smärtfritt liv som möjligt innebär det att man mister livet med honom. Det går att vinna världen, men förlora sin själ, se Matt 16:26.]</i>


text:
<pb/>Den som finner <i>(tillfredsställer, skyddar)</i> sitt liv <i>(sin själ, grekiska ”psuche”)</i> ska mista det, men den som mister sitt liv <i>(sin själ)</i> för min skull ska finna det <i>[får ta del av Guds högre livskvalitet]</i>.


text:
<pb/><i>[Innan lärjungarna sänds ut försäkrar Jesus dem att det är värt allt att följa honom. Att ta emot Jesus är synonymt med att ta emot Gud, men alla kommer inte att möta Jesus i fysisk gestalt. En del kommer att få ta ställning för eller emot Jesus när de ser hans lärjungar. Här avslutas med en optimistisk syn att lärjungarna faktiskt kommer att bli väl mottagna på sin resa. De som tar emot dem får också löfte om Guds frid och välsignelse över sina hem, se vers 11-14.]</i> <pb/>Den som tar emot <i>(välkomnar)</i> er, <pb/><t>tar emot mig,</t> <pb/>och den som tar emot mig, <pb/><t>han tar emot den som har sänt mig.</t>


text:
<pb/>Den som tar emot en profet därför att det är en profet, <pb/><t>han ska få en profets lön.</t> <pb/>Den som tar emot en rättfärdig därför att det är en rättfärdig, <pb/><t>han ska få en rättfärdig mans lön.</t>


text:
<pb/>Den som ger en av dessa små <i>[enkla Jesu efterföljare]</i> en bägare friskt vatten därför att det är en lärjunge, <pb/><t>sannerligen säger jag er, han ska inte gå miste om sin lön.”</t>


text:
<pb/>När Jesus hade avslutat befallningarna <i>(gett de detaljerade instruktionerna) [till de tolv apostlarna]</i>, gick han vidare därifrån <i>[antagligen ut från Kapernaum]</i> för att undervisa och förkunna i deras städer <i>[i Galiléen]</i>. <pb/><i>[Vart gick Jesus? Troligt är att han följde efter de tolv på liknande sätt som när han sände ut de sjuttiotvå, se Luk 10:1. När apostlarna var klara återvände de till Kapernaum och berättade för Jesus allt de hade gjort och lärt, se Mark 6:30. Matteus grupperar inte alla händelser kronologiskt utan mer tematiskt.]</i>


text:
<pb/>Nu när Johannes <i>[Döparen]</i> som satt i fängelse <i>[troligen i fästningen Machaerus på östra sidan av Döda havet]</i> hörde om alla de gärningar som Kristus gjorde <i>[helandena som beskrivs i kapitel 8-9]</i>, skickade han ett meddelande via sina lärjungar


text:
och frågade Jesus: ”Är du den som ska komma, eller ska vi vänta på någon annan?” <pb/><i>[Johannes förväntade sig nog att Messias skulle döma Israel och upprätta riket, vilket inte skett ännu, se Matt 3:2-12. Kanske tvivlade han på att Jesus verkligen var den utlovade Messias. Johannes egen situation låg säkert också till grund för hans frågor. Hur kunde någon som hade lovat sätta de fångna fria, se Luk 4:18, tillåta att han inte blev fri?]</i>


text:
<pb/>Blinda får sin syn, <pb/>lama går, <pb/>spetälska blir rena <i>(friska)</i>, <pb/>döva hör, <pb/>döda uppstår, <pb/>och för de fattiga predikas de glada nyheterna. <pb/><i>[Referenser från Jes 29:17-19; 35:3-6; 61:1-2. Uppmuntran kom från att se vad Jesus gjorde just då och från Skriften som Johannes var väl förankrad i, se Joh 1:22-23.]</i>


text:
<pb/>Lycklig <i>(salig)</i> är den som inte tar anstöt <i>(blir sårad)</i> av mig.” <pb/><i>[Denna varning var nog mest riktad till Johannes Döparens budbärare och folket som stod runtomkring och lyssnade. Det kan verka anstötande att Jesus svarade Johannes döparen på detta sätt. Varför grep inte Gud in med makt och härlighet och befriade Johannes från bojorna? När Gud agerar på ett annat sätt än vad människor föreställt sig kan det lätt bli en stötesten. Jesus tar upp ett exempel i skillnaden mellan Johannes och Jesu framträdande, se vers 16-19.]</i>


text:
<pb/><i>[Folket som hört Johannes fråga, se vers 2-3, kanske började ifrågasatta Johannes tjänst och allt han predikat, se Matt 3. Det kan ha föranlett att Jesus nu bekräftar Johannes profetiska tjänst och talar väl om honom.]</i> <pb/>Medan de gick därifrån började Jesus tala till folket om Johannes: <pb/>”Vilken typ av högtidligt skådespel förväntade ni er att få se i öknen? Ett strå som vajar för vinden?


text:
Nej, vad gick ni ut för att se? En man klädd i fina <i>(lyxiga, mjuka)</i> kläder? Nej, de med fina kläder brukar ju finnas i kungapalatsen.


text:
Vad gick ni ut för att se? En profet? Ja, jag säger er, och ännu mer än en profet <i>(mer speciell, mer betydelsefull)</i>.


text:
Det är om honom det står skrivet: <pb/>’Se, jag sänder ut min budbärare framför dig, <pb/><t>han ska bereda vägen för dig.’ <i>[Mal 3:1]</i></t>


text:
<pb/>Jag säger er sanningen, bland alla dessa som har fötts av kvinnor, har ingen trätt fram som är större än Johannes Döparen, ändå är den minste i himmelriket större än han. <i>[I Guds rike har nu den minste fått större privilegier än Johannes Döparen, den siste och störste profeten från Gamla förbundets tid.]</i>


text:
Ända sedan Johannes Döparens dagar <i>[när han började predika i öknen och skaror kom dit, se Matt 3:5]</i> fram till nu har himmelriket stormats <i>(trängt fram)</i>, och starka människor försöker inta det <i>(rycka det till sig, plundra, stjäla det)</i> med våld. <pb/><i>[Vissa manuskript har ”himmelriket stormas”, medan andra har ”himmelriket tränger fram”. Ordet kan tolkas negativt att med våld försöka inta, eller positivt att ivrigt tränga sig på. Betydelsen verkar vara att när Johannes började predika att ”Guds rike har kommit nära”, uppstod en ivrig längtan bland folket att rycka det till sig, men alla gjorde det inte på rätt sätt, dvs. genom sinnesändring och tro på Jesus. Många tog till felaktiga metoder, så att Jesus t.o.m. måste dölja att han var Kristus och förbjuda lärjungarna och andra att berätta om honom. Ordet ”med våld” är samma ord som används i Joh 6:15 då man med våld tänkte göra Jesus till kung.]</i>


text:
<pb/>För alla profeterna och lagen har profeterat <i>(talat inspirerade av Gud)</i> fram till Johannes,


text:
och om ni vill ta emot <i>(acceptera)</i> det, så är han den Elia som skulle komma <i>[som Mal 4:5 förutsäger]</i>.


text:
<pb/>Vad ska jag likna den här generationen med? De är som småbarn som sitter på samlingsplatserna <i>(torgen)</i> och ropar till sina kamrater:


text:
<pb/>’Vi har spelat flöjt för er <i>[lekt bröllop]</i>, <pb/><t>och ni har inte dansat.</t> <pb/>Vi har sörjt <i>[lekt begravning]</i>, <pb/><t>och ni har inte jämrat er <i>(slagit handen mot bröstet för att visa sorg)</i>.’</t> <pb/><i>[En oandlig människa som inte hör, se vers 15, liknas vid ett omoget barn som vill att Gud ska dansa efter hennes pipa och rätta sig efter hennes nycker. Vers 16-19 bildar ett kiastiskt mönster. Johannes mer asketiska framträdande liknas med en begravning. Jesu glädjefyllda evangelium liknas med ett bröllop med flöjt och dans, se Mark 2:18-19.]</i>


text:
<pb/>Johannes kom, <pb/><t>och han varken äter eller dricker <i>[med andra]</i>, och man säger:</t> <t>’Han är besatt.’</t>


text:
<pb/>Människosonen kom, <pb/><t>och han äter och dricker <i>[det är bröllopsstämning, se vers 17]</i>, och då säger man:</t> <t>’Titta, vilken frossare och fyllerist <i>(given åt vin)</i>, vän med skatteindrivarna</t> <t><i>[kända för att använda tvivelaktiga metoder och själva roffa åt sig]</i> och syndare <i>(de som aktivt lever i synd)</i>.’</t> <pb/>Ändå har vishetens gärningar visat sig vara rättfärdiga.” <pb/><i>[Jesus åt och umgicks visserligen med människor som inte hade gott anseende, se Matt 9:10-13, men han var varken en frossare eller fyllerist. Dessa två ord används ofta i par i Bibeln, se 5 Mos 21:20; Ords 23:21.]</i>


text:
<pb/>Sedan började Jesus öppet gå till rätta med de <i>[judiska]</i> städer <i>[som Korasin, Betsaida och Kapernaum i Galiléen]</i> där han hade utfört de flesta av sina många underverk, och förebrå dem att de inte hade omvänt sig:


text:
<pb/>”Ve dig <i>(uttryck för intensiv förtvivlan)</i>, Korasin! <pb/><t><i>[Judisk stad på västra sidan om Galileiska sjön.]</i></t> <pb/>Ve dig, Betsaida! <pb/><t><i>[Judisk stad längs med den norra kusten av Galileiska sjön.]</i></t> <pb/>För om de kraftgärningar <i>(mirakler, mäktiga under)</i> som har gjorts hos er hade blivit gjorda i Tyros och Sidon <i>[två hedniska städer i Fenikien vid Medelhavet]</i>, skulle de för länge sedan ha omvänt sig i säck och aska.


text:
<pb/>Och du, Kapernaum <i>[Jesu hemstad]</i>, ska du upphöjas till himlen? Nej, du ska störtas ner till dödsriket <i>(Hades)</i>. För om de kraftgärningar som har utförts i dig hade skett i Sodom, skulle det ha stått ännu i dag.


text:
<pb/><i>[Som svar på det växande motståndet brister Jesus ut i bön att lärjungaskapet är det enda som släcker människans törst och längtan.]</i> I den stunden började Jesus tala <i>(svarade han)</i> och sade: <pb/>”Jag tackar <i>(prisar, bekänner öppet)</i> dig, Fader, Herre över himmel och jord, eftersom du har dolt detta för de lärda och kloka och uppenbarat det för dem som är som spädbarn <i>(okunniga, hjälplösa, som inte kan tala än)</i>.


text:
Allt har anförtrotts <i>(överlämnats)</i> åt mig av min Fader. Ingen känner <i>(har en full personlig erfarenhet av)</i> Sonen, utom Fadern, och ingen känner <i>(har en full personlig erfarenhet av)</i> Fadern utom Sonen och den som Sonen beslutar <i>(önskar)</i> att uppenbara honom för.


text:
<pb/>Kom till mig alla ni som arbetar <i>(är utmattade, själsligt trötta, sörjer)</i> och är tyngda <i>(stapplar under lasten av pålagda bördor) [står under religiösa plikter och lagar]</i>, jag ska ge er vila <i>(gå emellan, lätta bördan, ge själen vila)</i>.


text:
Tag på er mitt ok, och lär er av mig <i>(bli mina lärjungar)</i>, för jag har ett milt och ödmjukt hjärta. Ni ska finna vila <i>(ro, nytt mod)</i> för era själar,


text:
för mitt ok är milt <i>(gott, behagligt, fyllt med glädje)</i>, och min börda <i>(packning)</i> är lätt att bära.” <pb/><i>[Ett ok var tillverkat av trä och lades på halsarna på två oxar som drog en plog eller vagn. Bildligt talat symboliserar ett ok tjänande, lydnad och underkastelse. Det var vanligt att man kopplade ihop en erfaren oxe med ett yngre djur. Jesus är den erfarna ”dragaren” som tar den stora bördan på sig. Jesus inbjuder oss att inte själva slita och arbeta utan frivilligt gå in under hans ok, tjäna och lyda honom, och på så vis koppla ihop oss med honom.]</i>


text:
<pb/>Vid den tiden <i>[någon gång då han verkade i Galiléen]</i> gick Jesus genom sädesfälten på sabbaten. <i>[Sabbaten varade från fredag kväll till lördag kväll, och denna händelse inträffar troligen på väg till samlingen i synagogan på lördagsmorgonen.]</i> Hans lärjungar var hungriga och började rycka av ax och äta.


text:
När fariséerna såg detta sade de till honom: ”Se, dina lärjungar gör sådant som inte är tillåtet på sabbaten?” <pb/><i>[Det var tillåtet att för eget behov plocka och äta både frukt och säd från någon annans åker om man var hungrig, se 5 Mos 23:23-25. Att äta mat var heller inte förbjudet på sabbaten. Problemet var att enligt den rabbinska tolkningen av lagen både skördade och tröskade lärjungarna när de ryckte av ax och gnuggade dem mellan sina händer. Detta ansågs då vara ett arbete, vilket inte var tillåtet på vilodagen. För att vara säker på att inte utföra ett arbete tillredde rättrogna judar därför maten på fredagseftermiddagen innan sabbaten. Det var troligt att Jesu lärjungar följde dessa judiska seder, se Luk 23:56, men här var man på resande fot och kunde inte förbereda någon mat.]</i>


text:
<pb/>Jesus svarade dem: <pb/>”Har ni inte läst <i>[i 1 Samuel 21:1-9]</i> vad David gjorde när han och hans män <i>[flydde från Saul till staden Nob, där tabernaklet var på den tiden, och]</i> blev hungriga?


text:
Han gick in i Guds hus, och de åt upp skådebröden, som varken han eller hans män hade lov att äta, utan bara prästerna. <i>[Skådebröden var tolv limpor, vardera på 3,5 liter mjöl, som bakades en gång i veckan. De symboliserade Herrens närvaro i templet.]</i>


text:
Eller har ni inte läst i lagen att prästerna i templet på sabbaten bryter mot sabbaten utan att bli skyldiga till något brott?


text:
Men jag säger er: Här <i>(på denna plats)</i> ser ni det som är större än templet. <pb/><i>[Jesus liknar sig själv vid Guds tabernakel, se Joh 2:19. Det var inte tabernaklet i sig som var heligt, utan Guds närvaro i tabernaklet. Om det var tillåtet för helgedomens tjänare att visa barmhärtighet mot Davids män i en nödsituation, och om prästerna som arbetar på sabbaten inte bryter mot lagen, måste det också vara tillåtet för Jesu lärjungar att ”skörda” och ”tillreda” lite mat längs med vägen.]</i>


text:
<pb/>Om ni hade förstått vad detta <i>[citat från Hos 6:6]</i> betyder: <pb/>’Jag vill se barmhärtighet <i>[en villighet att hjälpa de som är i nöd]</i>, <pb/><t>inte offer <i>[religiösa ceremoniella riter]</i>.’</t> <pb/>så skulle ni inte ha dömt de oskyldiga.


text:
<pb/>Sedan gick Jesus vidare och kom in i deras <i>[fariséernas]</i> synagoga <i>[i någon stad i Galiléen en annan sabbat, se Luk 6:6]</i>.


text:
Där fanns en man med en förtvinad <i>(förlamad)</i> hand. Eftersom de ville ha något att anklaga Jesus för frågade de honom: ”Är det tillåtet att bota på sabbaten?”


text:
<pb/>Han svarade dem <i>[med en kort liknelse]</i>: <pb/>”Vem av er skulle inte, om han hade ett får och det faller ner i en grop på en sabbat, gripa tag i det och dra upp det?


text:
Hur mycket mer är inte en människa värd än ett får! Alltså är det tillåtet att göra gott på sabbaten.”


text:
<pb/>Sedan sade han till mannen: ”Sträck ut din hand.” Han sträckte ut den och den blev återställd, lika frisk som den andra.


text:
Då gick fariséerna ut och överlade <i>[inte om de skulle döda honom, utan]</i> hur de skulle döda honom.


text:
<pb/>Jesus som visste om detta <i>[deras intentioner att röja honom ur vägen]</i> drog sig undan därifrån. Många följde honom, och han botade alla. <i>[Det grekiska ordet för hela är ”therapeuo”, vilket beskriver en gradvis förbättring som leder till fullständigt helande.]</i>


text:
<pb/>Se, min tjänare som jag har utvalt, <pb/><t>min älskade som jag har min glädje i <i>(som är min själs behag)</i>.</t> <pb/>Jag ska låta min Ande komma över honom, <pb/><t>och han ska proklamera <i>(förkunna)</i> rätten <i>(fälla en rättvis dom)</i> till folken <i>(alla etniska grupper)</i>.</t>


text:
<pb/>Han ska inte strida <i>(argumentera, gräla)</i> eller ropa med hög stämma, <pb/><t>ingen ska heller höra hans röst på gatorna.</t>


text:
<pb/>En stjälk som har blivit fullständigt krossad ska han inte bryta av, <pb/><t>och en glödande veke ska han inte släcka ut,</t> <t>förrän han har fört rätten <i>(fällt en rättvis dom)</i> till seger.</t>


text:
<pb/><i>[Efter en tur i Galiléen är Jesus nu troligen tillbaka i sin hemstad Kapernaum. Människor strömmar till Petrus hus där Jesus bodde.]</i> <pb/>Sedan förde man en demoniserad man till honom. Mannen var blind och stum och Jesus botade honom så att han kunde både tala och se.


text:
Allt folket <i>(folkskarorna, vanligt folk)</i> blev utom sig av häpnad och sade: ”Kan inte detta vara Davids son?” <i>[Den Frälsare och Messias som de väntade på.]</i>


text:
Men när fariséerna hörde detta sade de: ”Den där <i>[mannen]</i> driver inte ut demoner <i>[med Guds hjälp]</i>, det är genom Beelsebul, de onda andarnas furste han gör det.” <i>[Beelsebul betyder bokstavligen ”flugornas herre”, ett annat namn för Satan. De kunde inte förneka att ett under hade skett, men anklagar Jesus för att vara djävulens verktyg.]</i>


text:
Men Jesus förstod deras tankar och sade till dem: <pb/>”Ett rike som är splittrat <i>(på grund av inre stridigheter)</i> blir ödelagt, och ingen stad eller hus <i>(familj)</i> som är i strid med sig själv kan bestå.


text:
Om jag nu driver ut demoner med <i>[hjälp av]</i> Beelsebul, med vems hjälp driver då era söner ut dem? De ska bli era domare. <pb/><i>[När de anklagade Jesus för att använda satanisk kraft innebar det att de också anklagade sina ’egna söner’ - sina egna landsmän. Alla Jesu lärjungar var ju judar. Det kan vara så att översteprästen Skevas är en av dem som Jesus talar med här, och då syftar han på Skevas sju söner som sysslade med exorcism och ockulta besvärjelser, se Apg 19:13-16.]</i>


text:
Hur kan någon gå in och plundra en stark man på hans ägodelar om han inte först binder honom? Sedan kan han plundra hans hus.


text:
<pb/>Därför säger jag er: All synd och hädelse ska människorna få förlåtelse för <i>[det ligger i Guds natur att förlåta, se 2 Mos 34:7]</i>, men hädelse mot <i>[den helige]</i> Anden ska <i>(kan)</i> inte förlåtas.


text:
Den som säger något mot Människosonen ska få förlåtelse. Men den som talar mot den helige Ande ska inte få förlåtelse vare sig i den här tidsåldern eller i den kommande.” <pb/><i>[Den som tror sig ha begått denna synd har med största sannolikhet inte gjort det. Detta uttalande var riktat till fariséerna som sade att Guds godhet var djävulens verk. I Jak 3:1 står det att lärare ska dömas hårdare. Jesus tvingas rikta denna skarpa varning till dåtidens mest inflytelserika religiösa lärare som var på väg att föra människor vilse genom att lära ut att Jesus var av demoniskt ursprung.</i> <pb/><i>Den skarpa varningen till de falska lärarna balanseras fint med ett av Bibelns starkaste löften till människor som söker omvändelse och förlåtelse i vers 31: ”All synd och hädelse ska människorna få förlåtelse för”!]</i>


text:
<pb/><i>[Jesus talar vidare till fariséerna. Han använder på nytt en liknelse att ett träd inte ger någon annan frukt än sin egen sort, och man kan känna trädet på dess frukt, se Matt 7:16-20.]</i> <pb/>”Om ni anser <i>(bedömer)</i> att trädet är gott, då är frukten god, <pb/><t>och om ni anser att trädet är dåligt, då är frukten dålig,</t> <t>för på frukten känner man trädet.</t>


text:
<pb/>Ni giftormars barn <i>[sluga och med ett livsfarligt bett]</i>! <pb/>Hur kan ni som är onda tala gott? <pb/><t>För det hjärtat är fullt <i>(flödar över)</i> av, det talar munnen.</t>


text:
<pb/>En god människa bär ut <i>(spiller över)</i> gott från sitt goda ordförråd <i>(lexikon)</i>, <pb/><t>och en ond människa bär ut <i>(spiller över)</i> ont från sitt onda ordförråd <i>(lexikon)</i>.</t>


text:
<pb/>Men jag säger er, på domens dag ska människorna ge räkenskap <i>(redovisa)</i> <pb/><t>för varje fruktlöst <i>(tomt, meningslöst)</i> ord de talat.</t>


text:
<pb/>För efter dina ord ska du bli rättfärdig, <pb/><t>och efter dina ord ska du bli fördömd <i>(dömas skyldig)</i>.”</t>


text:
<pb/>Sedan sade några skriftlärda och fariséer till honom: ”Mästare, vi vill se dig göra ett tecken <i>[mirakel som bevisar att han var sänd av Gud]</i>.”


text:
Han svarade: <pb/>”Ett ont och trolöst släkte <i>[ett släkte moraliskt otrogna mot Gud]</i> kräver ett tecken, men de ska inte få något annat tecken än Jona-tecknet.


text:
För på samma sätt som profeten Jona var i den stora fiskens buk i tre dagar och tre nätter, ska Människosonen vara i jordens inre i tre dagar och tre nätter. <pb/><i>[Jesu död då han lades i en grav, i jordens inre, och hans uppståndelse på tredje dagen, se Matt 28:1-10, har sin skuggbild hos Jona som var i fiskens buk tre dagar innan han kastades upp på land, se Jona 2:1-10. Uttrycket tre dagar och tre nätter betyder inte exakt på sekunden 72 timmar. På Bibelns tid räknas en påbörjad och avslutad dag i ett intervall, oavsett klockslag. Det är ingen motsägelse i att Jesus korsfästes och dog på fredag eftermiddag för att sedan uppstå tidigt på söndag morgon, tre dagar senare.]</i>


text:
<pb/>Nineves folk <i>[de hedniska assyrierna]</i> ska uppstå vid domen, <pb/><t>tillsammans med detta släkte <i>[som inte ville tro]</i> och bli dess dom.</t> <pb/>För de omvände sig vid Jonas förkunnelse <i>[Jona 3]</i>, <pb/><t>men här finns något som är förmer än Jona.</t>


text:
<pb/>Söderns drottning ska uppstå vid domen <pb/><t>tillsammans med detta släkte och bli dess dom. <i>[1 Kung 10:1-3; 2 Krön 9:1-12]</i></t> <pb/>För hon kom från jordens yttersta gräns för att lyssna till Salomos vishet, <pb/><t>men här finns något som är förmer än Salomo.”</t>


text:
<pb/><i>[Jesus återvänder nu till händelsen som startade hela den här diskussionen - med mannen som blev befriad från en demon i vers 22. Jesus vill att både mannen, och de som lyssnade på honom där i huset, skulle förstå att det inte bara räcker att bli befriad. Människan har alltid en herre över sig, är det inte Jesus är det djävulen.]</i> <pb/>”När den orena anden lämnar en människa vandrar den genom vattenlösa <i>(torra)</i> trakter och letar efter en plats att vila på men hittar ingen.


text:
Då säger den: ’Jag vänder tillbaka till mitt hus som jag lämnade.’ När den så kommer och finner det tomt och städat och snyggt <i>(iordningställt)</i>,


text:
går den bort och hämtar sju andar till som är värre än den själv, och de följer med in och slår sig ner där. För den människan blir slutet värre än början. Så ska det också gå för detta onda släkte.”


text:
<pb/><i>[Jesu påståenden och konflikten med fariséerna fick även hans familj att tro att han var från sina sinnen, därför kommer de från Nasaret för att föra med sig honom med våld, se Mark 3:20-21.]</i> <pb/>Medan Jesus fortfarande talade till folket kom hans mor och hans bröder. De stod utanför och ville tala med honom.


text:
Och medan han sträckte ut handen <i>[inte bara mot de tolv, utan alla som var där och lyssnade på hans undervisning]</i> sade han: ”Se, här är min mor och mina bröder.


text:
En stor folkskara samlades omkring honom, så han steg i en båt och satt i den medan allt folket stod på stranden.


text:
<pb/><i>[Jesus använder ofta liknelser för att belysa andliga sanningar genom praktiska exempel från vardagen. I evangelierna finns ett trettiotal olika liknelser. Detta är den första, och i Mark 4:13 står det att den är grunden för alla liknelser som Jesus berättar.]</i> <pb/>Han talade till dem med många liknelser. Han sade: <pb/>”En såningsman gick ut för att så.


text:
<pb/>Andra <i>(exakt likadana sädeskorn, med samma förutsättningar)</i> föll på <e>stenig mark</e>, <pb/><t>där de inte hade mycket jord,</t> <t>och de sköt upp på en gång eftersom jorden var tunn.</t>


text:
<pb/>Men när solen steg upp förbrändes de, <pb/><t>och eftersom de inte hade någon rot torkade de bort.</t>


text:
<pb/>Andra <i>(exakt likadana sädeskorn, med samma förutsättningar)</i> föll bland <e>törnen</e>, <pb/><t>och törnena växte upp och kvävde dem.</t>


text:
<pb/>Andra <i>(exakt likadana sädeskorn, med samma förutsättningar)</i> föll i <e>god jord</e> och gav frukt, <pb/><t>en del hundra gånger <i>(mer än vad som var sått) [1 Mos 26:12]</i>,</t> <t>andra sextio gånger mer,</t> <t>och några trettio gånger mer.</t>


text:
<pb/>Den som har öron, han ska höra <i>(lyssna uppmärksamt, ta till sig och förstå min undervisning)</i>.” <pb/><i>[Jesus förklarar liknelsen i vers 18-23. Israel har ett subtropiskt klimat. Man sår under höstens regnperiod och skördar på våren innan den torra heta sommaren. Bilden för den här liknelsen är en åker där en väl upptrampad stig passerar rakt igenom den. I ytterkanterna mot berget är jordlagret tunnare och mot dikeskanterna växer törne. En såningsman sprider för hand ut frön. De olika jordmånerna syns inte för blotta ögat eftersom hela åkern nyligen är plöjd. Liknelsen säger inget om proportionerna mellan god och dålig jord, men generellt sett består en åker till största delen av god jord.]</i>


text:
Han svarade dem: ”Ni har fått gåvan att lära känna himmelrikets hemligheter <i>(dolda planer)</i>, men det har inte de andra.


text:
För den som har <i>[andlig kunskap]</i> ska få mer <i>[insikt och förståelse]</i>, och det i överflöd, men den som inte har, från honom ska tas också det han har.


text:
Därför talar jag till dem i liknelser: Eftersom de ser <i>[har förmågan att se]</i>, men ändå inte ser, och hör <i>[har förmågan att höra]</i>, men ändå inte hör eller förstår.


text:
De uppfyller Jesajas profetia: <pb/>Ni ska höra <i>(gång på gång)</i> men inte förstå, <pb/><t>ni ska se <i>(upprepade gånger)</i> men ingenting uppfatta.</t>


text:
<pb/>För detta folks hjärta har blivit förstockat <i>(tjockt, hårt, känslokallt)</i>, <pb/><t>de hör dåligt med sina öron</t> <t>och de har stängt sina ögon,</t> <pb/>så att de inte kan se med sina ögon <pb/><t>eller höra med sina öron</t> <pb/>eller förstå i sitt hjärta och vända om <i>(återvända)</i> <pb/><t>och bli botade <i>(helade, förnyade)</i> av mig.</t> <pb/><i>[Citat från Jes 6:9-10, utifrån den grekiska översättningen.]</i>


text:
<pb/>Lyckliga <i>(saliga, välsignade)</i> är era ögon, eftersom de ser, och era öron, eftersom de hör.


text:
Jag säger er sanningen <i>(sannerligen, amen)</i>: Många profeter och rättfärdiga har längtat efter att få se det ni ser, men fick inte se det, och höra det ni hör, men fick inte höra det.”


text:
<pb/>”Hör nu <i>[med öron som är öppna]</i> på <i>[vad som menas med]</i> liknelsen om såningsmannen.


text:
<pb/>När någon hör budskapet om riket men inte förstår det, kommer den onde och rycker bort det som blivit sått i hans hjärta. Detta är sådden längs med <e>vägen</e>. <i>[Det grekiska ordet för väg betyder också invanda tankebanor, tankemönster, dvs. förutfattade meningar och missuppfattningar av Guds ord. Dessa blir till en hård yta som hindrar säden från att tränga ner i myllan.]</i>


text:
<pb/>Det som såddes på <e>stenig mark</e> <i>(med bara ett tunt jordlager)</i> är den som hör ordet och på en gång tar emot det med glädje.


text:
Trots det har det inte fått slå rot inom honom, och han håller bara ut en tid. Så fort han möter lidande eller förföljelse för ordets skull, så kommer han genast på fall.


text:
<pb/>Det som såddes bland <e>törnena</e> är den som hör ordet, men världsliga bekymmer och bedräglig rikedom kväver ordet, så att det blir utan frukt. <i>[Grundordet för törne är extremer. Det finns en koppling till läror som ensidigt betonar en enda sanning, se Matt 7:15-17.]</i>


text:
<pb/>Men det som såddes i den <e>goda jorden</e> är den som hör ordet och förstår, och som bär frukt, hundrafalt och sextiofalt och trettiofalt.”


text:
<pb/>Han berättade en annan liknelse för dem: ”Det himmelska kungariket <i>[Guds konungamakt som har sitt ursprung från himlen - finns redan nu överallt där Jesus är Herre, och kommer en dag manifesteras på hela jorden då Jesus kommer tillbaka]</i> kan liknas vid en man som sådde god säd i sin åker.


text:
<pb/>Medan alla låg och sov kom hans fiende och sådde falskt vete <i>[rajgräs, ett ogräs med giftig frukt som är snarlikt vete]</i> på åkern mitt bland vetet och gick sedan sin väg.


text:
När säden hade skjutit upp och format sädeskorn <i>(bar frukt)</i>, visade sig också det falska vetet.


text:
<pb/>Ägarens tjänare kom till honom och sade: ’Herre, sådde du inte god säd i din åker, varifrån kommer då ogräset?’


text:
<pb/>Han svarade dem: ’En fiende har gjort detta.’ Så tjänarna sade till honom: ’Vill du att vi går och rensar bort ogräset.’


text:
Låt båda växa tillsammans fram till skörden, och när skördetiden är inne ska jag säga till skördearbetarna att först samla ihop ogräset, och bunta ihop det så att det kan brännas upp. Sedan ska de samla in vetet i min lada.” <pb/><i>[Jesus förklarar liknelsen enskilt för lärjungarna lite senare i Matt 13:36-43. I det här området växer ett ogräs som kallas falskt vete. Det är troligt att Jesus syftar på detta gräs som är mycket snarlikt vetet men ger en giftig frukt. Det är först när frukten mognar man kan särskilja dem. Istället för att gulna till skörd som vetet gör blir frukten svart. På svenska kallas arten dårrepe eller giftigt rajgräs, dess latinska namn är Lolium temulentum.]</i>


text:
<pb/>Han berättade en annan liknelse för dem: ”Himmelriket <i>(kungaväldet från himlen)</i> är som ett senapskorn som en man tar och sår i sin åker.


text:
Det är det minsta av alla frön <i>[som vanligtvis planterades i landet]</i>, men när det har växt upp är det större än alla trädgårdsväxter och blir ett träd, så stort att himlens fåglar kommer och bygger bo bland grenarna.” <i>[Trädet kan symbolisera ett världsrike, se Hes 17:23; 31:6; Dan 4:12-21.]</i>


text:
<pb/>Han berättade en annan liknelse för dem: ”Himmelriket är som jästen <i>(surdegen)</i> som en kvinna gömmer <i>(blandar, grekiska ”enkrypto”)</i> i tre mått <i>(grekiska ”saton” motsvarar 13 liter)</i> mjöl <i>[totalt omkring 36 liter]</i> tills dess hela degen har jäst <i>[blivit påverkad av jästen]</i>.” <pb/><i>[Det finns flera olika tolkningar på dessa två liknelser. Den första och uppenbara är att Guds rike växer, både som ett senapskorn och som en deg. Ser man till sammanhanget så är dessa två liknelser inbäddade mellan liknelsen om ”ogräset och vetet” och dess förklaring. Huvudtemat i den liknelsen är att det finns ett falskt vete som tillåts växa parallellt med det äkta. Det finns alltså människor som kallar sig kristna men inte är det. Jesus säger i vers 41 att i tidsålderns slut ska änglar samla och föra bort alla ur hans rike som förleder och lever i laglöshet.</i> <pb/><i>I ljuset av den förklaringen och att ordet ”träd” används om senapsbusken, kan senapskornet stå för en falsk oproportionerlig tillväxt. De yttre delarna av trädet långt från stammen blir t.o.m. hem för fåglar som tar bort Guds ord från människor, se vers fyra. Detta kan symboliserar yttre attacker mot Gudsriket. I Hesekiel och Daniel finns liknelser där fåglarna i trädet beskriver människor i ett rike. Appliceras den tolkningen blir den konsekvent med att både goda och onda människor sås in i riket, se vers 38.</i> <pb/><i>Surdeg är genom hela Bibeln en bild på falska läror och i så fall förutsäger Jesus att det kan smyga sig in villoläror som sprider ondska inifrån. Jesus varnar för fariséernas och saddukéernas surdeg som är deras felaktiga lära, se Matt 16:6-12. Fariséerna levde inte som de lärde och saddukéerna var en privilegierad välbärgad elit som hade missförstått både Skrifterna och Guds kraft, se Luk 12:1 och Matt 22:29. Tre mått mjöl för tankarna till 1 Mos 18:6 där just en kvinna, Sara, bakar bröd av tre mått mjöl inför Herrens besök hos Abraham. Genom både den judiska och kristna historien står det osyrade brödet för äkta gemenskap med Gud. Inför den judiska påsken städar man ur all jäst ur husen, se 2 Mos 12:15, och i den kristna nattvarden har brödet en central betydelse. Att då den som är ansvarig för att baka brödet ”gömmer” in jäst som förstör gemenskapen med Gud är allvarligt.]</i>


text:
<pb/>Allt detta talade Jesus i liknelser till folket, han talade inte till dem utan att använda en liknelse.


text:
Detta för att det som var sagt genom profeten skulle uppfyllas: <pb/>”Jag vill öppna min mun för att tala i liknelser. Jag ska förkunna vad som har varit dolt sedan världens skapelse.” <pb/><i>[Citat från Ps 78:2, skriven av Asaf.]</i> <pb/><i>[Även om Jesus redan förklarat varför han talade i liknelser till folket, se vers 10-17, så understryker Matteus detta med en referens från Gamla Testamentet. Eftersom Jesus använde sig av olika undervisningsstilar senare syftar uttalandet att Jesus bara använde liknelser främst på detta undervisningstillfälle, se t.ex. Matt 15:3-9; 19:3-12.]</i>


text:
<pb/>Sedan lät han folket gå och gick in i huset <i>[antagligen Petrus hus där Jesus bodde då han verkade i Galiléen]</i>. <pb/>Hans lärjungar kom till honom och sade: ”Förklara för oss liknelsen om ogräset i åkern.”


text:
<pb/>Han svarade <i>[och förklarar liknelsen från vers 24-30]</i>: <pb/>”Den som sår den goda säden <pb/><t>är Människosonen.</t>


text:
<pb/>Åkern <pb/><t>är världen.</t> <pb/>Den goda säden <pb/><t>är Guds barn <i>(rikets söner)</i>.</t> <pb/>Ogräset <pb/><t>är ondskans barn <i>(den ondes söner)</i>.</t> <t><i>[Det kommer finnas onda människor som kallar sig ”kristna”, se vers 41.]</i></t>


text:
<pb/>Ovännen som sådde det <pb/><t>är djävulen.</t> <pb/>Skörden <pb/><t>är tidsålderns slut <i>(fulländning)</i>.</t> <pb/>Skördemännen <pb/><t>är änglar. <i>[Grekiska ”angelo” som betyder budbärare, syftar antagligen på Guds änglar som han ska sända ut, se vers 41.]</i></t>


text:
<pb/>På samma sätt som ogräset <i>[som liknar det äkta vetet]</i> samlas ihop och bränns upp i eld, så ska det vara vid tidsålderns slut.


text:
Människosonen ska då sända ut sina änglar och de ska samla ihop från hans rike alla som är stötestenar <i>(personer som gör så att andra dras in i synd)</i> och alla som praktiserar laglöshet <i>(gör det som är orätt)</i>,


text:
och kasta dem i den brinnande ugnen. Där ska man gråta ljudligt och skära tänder <i>(där råder ångest, hat och ondska, ordagrant ”rent fysiskt skaka av skräck”)</i>.


text:
Då ska de rättfärdiga lysa som solen, i sin faders rike <i>[en anspelning på Daniel 12:3]</i>. Den som har öron, han ska höra <i>(lyssna uppmärksamt, ta till sig och förstå min undervisning)</i>.”


text:
<pb/><i>[Jesus fortsätter att undervisa lärjungarna enskilt:]</i> ”Himmelriket <i>(Guds kungavälde, som finns överallt där hans vilja sker)</i> är som en dyrbar skatt som blivit gömd i en åker. En man finner den och gömmer den igen, och i sin glädje <i>[över upptäckten]</i> går han och säljer allt han äger och köper den åkern.”


text:
<pb/>”Himmelriket <i>(Guds kungavälde)</i> kan också liknas vid en köpman <i>(en resande uppköpare)</i> som söker efter dyrbara pärlor.


text:
När han hittar en dyrbar pärla, går han och säljer allt han äger och köper den.” <pb/><i>[Vid en snabb anblick kan det verka som om frälsningen liknas vid en skatt och pärla, och människan måste sälja allt för att köpa den. Tittar vi däremot på de tre liknelser som Jesus förklarar, är det Gud som är huvudpersonen och den som agerar. Det är Gud som är mannen som sår den goda säden och han är den som skördar vid tidsålderns slut, se vers 37 och 49. Det är därför troligt att mannen som hittar skatten i åkern är Gud själv och att köpmannen som söker pärlor också är Gud. Skatten hittas i åkern som tidigare var en bild på världen, se vers 38. Gud är den som söker efter människors hjärtan. Priset betalas med Jesu liv på korset.</i> <pb/><i>I Gamla Testamentet omnämns Israel ofta som Guds speciella skatt, se 2 Mos 19:5. Om skatten är en bild på Israel kan pärlan vara en bild på församlingen. I havet skapas pärlor när ett sandkorn råkat komma in i en mussla. Det lilla sandkornet irriterar musslan som kapslar in den lager på lager och pärlan växer. En fin bild på hur Jesus som var ”stötestenen” blir grundstenen som församlingen byggs på. Pärlor omnämns inte i Gamla Testamentet, men var inte något obekant för lärjungarna. Köpmän importerade dem utomlands från Indiska Oceanen, Persiska golfen och Röda havet. Havet symboliserar ofta världens nationer, och där finns Guds församling.]</i>


text:
<pb/>”Himmelriket <i>(Guds kungavälde från ovan)</i> kan också liknas vid ett dragnät som kastas i sjön och fångar fiskar av alla sorter.


text:
När det blir fullt, drar man upp det på stranden och lägger den goda fisken i korgar, men kastar bort den dåliga.” <pb/><i>[Ett dragnät är ett stort nät som förs in mot stranden i en halvcirkel. Nätet kan vara en bild på evangeliet och Guds rike som sveper över jorden. På samma sätt som nätet samlar in alla sorters fiskar, når evangeliet alla folk och nationer. När Jesus talade detta hade bara Israel berörts av evangeliet, men Jesus indikerar att innan han kommer tillbaka ska hela världen ha hört evangeliet.]</i>


text:
<pb/>”På samma sätt ska det vara vid tidens <i>(den här tidsepokens)</i> slut. Änglarna ska gå fram och separera de onda från de rättfärdiga,


text:
och kasta de onda i den brinnande ugnen. Där ska man gråta ljudligt och skära tänder <i>(där råder ångest, hat och ondska, ordagrant ’så fylld av skräck att man rent fysiskt skakar av skräck’)</i>.” <pb/><i>[Jesus lär att mitt i församlingen finns både äkta kristna och sådana som aldrig tagit emot Jesus som sin Herre. Det räcker inte med att tillhöra en församling, göra goda gärningar - det handlar om att känna Jesus.]</i>


text:
<pb/>”Har ni förstått allt detta <i>[alla dessa liknelser om himmelriket i kapitel 13]</i>?” De svarade honom: ”Ja, Herre.”


text:
<pb/>Då sade han till dem: ”Varje skriftlärd <i>[expert i Gamla Testamentet]</i> som blir en lärjunge för himmelriket <i>(Guds kungavälde från ovan)</i>, han måste bli som en husbonde <i>(en välbärgad man, familjefar)</i> som ur sitt förråd kan ta fram både nytt och gammalt.” <pb/><i>[En förkunnare av evangeliet som har accepterat Guds kungavälde och ställt sig under kungen Jesus och låter hans befallningar råda, ska generöst och fritt dela med sig av gamla sanningar men i nya former, med nya illustrationer så att det går att applicera Guds ord. Frasen ”nytt och gammalt” kan också vara ett judiskt uttryck som helt enkelt betyder ”ett stort överflöd”, dvs. att han har stor kunskap i Guds Ord.]</i>


text:
<pb/>När Jesus hade avslutat dessa liknelser <i>[i kapitel 13]</i>, lämnade han platsen. <i>[Jesus befann sig vid norra stranden av Galileiska sjön, inte så långt från Kapernaum där han bodde i Petrus hus.]</i>


text:
<pb/>När han kom till sin egen hemstad <i>[Nasaret, knappt tre mil från Kapernaum]</i> undervisade han i deras synagoga. De slogs av häpnad och sade: ”Varifrån har han fått denna vishet och mirakulösa kraft?


text:
Är inte detta hantverkarens son?” <i>[Det grekiska ordet som ofta översätts snickare kan också betyda stenarbetare. Josef var antagligen en byggnadsarbetare som jobbade både med trä och sten.]</i> Heter inte hans mor Maria, och hans bröder Jakob, Josef, Simon och Judas?


text:
Hans systrar, är de inte alla <i>[gifta och bor]</i> här med oss? Varifrån har han fått allt detta?”


text:
<pb/>De tog anstöt <i>(avvisade hans auktoritet, han blev en stötesten)</i>. Jesus sade till dem: ”En profet är inte föraktad <i>(utan ära, respekt)</i>, förutom i sin hemstad och i sin egen familj <i>(sitt eget hus)</i>.”


text:
Han utförde inte många kraftgärningar <i>(manifestationer av Guds kraft)</i> där på grund av deras otro.


text:
<pb/>Vid samma tid fick tetrarken Herodes höra talas om Jesus. <i>[Herodes Antipas var en av Herodes den stores tre söner. Han regerade över Galiléen och Peréen, de områden där Jesus verkade.]</i>


text:
Han sade till sina tjänare: ”Det är Johannes Döparen. Han har uppstått från de döda, och därför kan sådana krafter verka genom honom.” <pb/><i>[I uttrycket ”vid samma tid” används inte ”chronos” som är sekventiell tid utan ”kairos” som har mer fokus på själva händelsens innehåll än exakt när den inträffar. Matteus evangelium är mer en tematisk sammanställning än en kronologisk berättelse. Temat här är att på samma sätt som de i Nasaret hade en fel bild av vem Jesus var i föregående kapitel, Matt 13:54-58, hade även Herodes en felaktig bild av Jesus. I nästa stycke kommer bakgrunden till varför han trodde Jesus var Johannes Döparen.]</i>


text:
<pb/>Herodes <i>[Antipas]</i> hade nämligen låtit gripa Johannes och slå honom i bojor och sätta honom i fängelse för Herodias skull, som var gift med hans bror Filippus.


text:
Anledningen var att Johannes <i>[Döparen]</i> upprepade gånger hade sagt till honom: ”Det är inte lovligt för dig att ha henne.” <pb/><i>[Herodias var Herodes Antipas olovliga fru. Hon var ett barnbarn till Herodes den store. Som ung blev hon bortgift med sin farbror Herodes Filippus i Rom. Han ska inte förväxlas med tetrarken Filippus som regerade norr om Galiléen, se Luk 3:1. Herodias och hennes första make Filippus fick en dotter, Salome. Under ett besök i Rom blev Herodes Antipas förtjust i Herodias. Hon skilde sig, flyttade från Rom och gifte sig med Herodes Antipas. Han skilde sig också från sin fru, dottern till Aretas kung i Arabien, vilket skapade en politisk oro i området som ledde till öppet krig 36 e.Kr. Johannes Döparen hade fördömt deras agerande, eftersom de bröt mot Mose lag, se 3 Mos 18:16.]</i>


text:
<pb/>Även om han hade velat döda Johannes <i>[Döparen]</i>, var han rädd för folket eftersom de ansåg att han var en profet.


text:
<pb/><i>[Enligt den judiska historieskrivaren Josefus var Johannes Döparen fängslad i källaren på fästningen Machaerus på östra sidan om Döda havet. Han skriver också att Herodias dotter från hennes första äktenskap hette Salome.]</i> <pb/>Så kom Herodes <i>[Antipas]</i> födelsedag. Herodias dotter <i>[Salome]</i> dansade inför dem <i>(i mitten framför hela sällskapet på festen)</i> och fascinerade <i>(behagade, trollband)</i> Herodes


text:
så mycket att han med ed lovade att ge henne vad helst hon begärde <i>[om det så skulle vara hälften av hans rike, se Mark 6:23]</i>.


text:
Man bar in huvudet på ett fat och gav det till flickan <i>(det grekiska ordet beskriver en flicka omkring tolv år)</i>, och hon bar det till sin mor.


text:
Johannes lärjungar kom dit och hämtade hans döda kropp och begravde den. Sedan gick de till Jesus och berättade vad som hade hänt.


text:
<pb/>När Jesus hörde detta <i>[nyheten om Johannes Döparens brutala död och att Herodes Antipas trodde Jesus var den uppståndne Johannes]</i>, for han med båt därifrån till en enslig plats, där de kunde vara för sig själva. <pb/><i>[De ror norrut från Kapernaum längs med kusten för att stanna någonstans utanför staden Betsaida, se Luk 9:10.]</i> <pb/>Men folket fick höra det och följde efter honom till fots från städerna <i>[längs med vägen från Kapernaum till Betsaida]</i>.


text:
När Jesus gick i land <i>[på en plats som i normala fall skulle varit relativt öde]</i> såg han en stor folkskara. Han blev djupt rörd av medömkan över dem och botade dem som var sjuka.


text:
När det började bli kväll kom lärjungarna fram till honom och sade: ”Platsen här ligger ensligt till, och det är redan sent. Sänd i väg folket, så att de kan gå in i byarna och köpa sig mat.”


text:
Sedan sade han till folket att slå sig ner i gräset, och han tog de fem bröden och de två fiskarna och såg upp till himlen och välsignade dem. <pb/><i>[Jesus bad antagligen den judiska välsignelsen Hamotzi: ”Välsignad är du Herre, universums Kung, som frambringar bröd från jorden.”]</i> <pb/>Han bröt bröden och gav bitarna till lärjungarna, och lärjungarna gav dem till folket.


text:
Alla åt och blev mätta. Sedan samlade man upp de överblivna bitarna, tolv fulla korgar. <pb/><i>[Här används ett annat ord för korg än vid nästa matunder för 4 000 män, se Matt 15:37. Detta var den typ av korg som judarna hade med sig när de reste. Dessa tolv korgar tillhörde antagligen lärjungarna.]</i>


text:
<pb/>På en gång uppmanade han bestämt <i>(var han tvungen att övertyga och nästan tvinga)</i> lärjungarna att kliva i skeppet <i>(större båt)</i> och åka före honom till andra sidan, medan han skickade hem folket.


text:
När han hade gjort detta, gick han ensam upp på berget för att be. <pb/><i>[Folket ville med våld göra honom till kung, se Joh 6:15. Att Jesus var tvungen att så bestämt skicka iväg lärjungarna, antyder att de också dragits med i folkets önskan att starta en politisk revolution mot romarna. Anledningen till att de kommit hit var att Jesus sökt en enslig plats för att vara i stillhet och bön efter nyheten om hans släkting Johannes Döparens död, se vers 13.]</i> <pb/>Det blev kväll och han var fortfarande kvar där själv. <i>[Jesus hade nu varit i bön i flera timmar och fortsätter vaka och be hela natten fram till fjärde nattvakten, se vers 25.]</i>


text:
<pb/>Strax före gryningen <i>(under den fjärde nattvakten, någon gång mellan klockan tre och sex)</i> kom Jesus till dem, gående på sjön.


text:
När lärjungarna förstod att han gick på sjön, blev de förskräckta <i>(fyllda med fruktan)</i> och sade: ”Det är ett spöke!” Och de skrek av rädsla.


text:
Men på en gång började Jesus tala med dem och sade: ”Ta det lugnt <i>(var vid gott mod)</i>, Jag Är <i>(det är jag)</i>. Var inte rädda. <pb/><i>[Frasen ”Jag Är” är densamma som Gud använder när han uppenbarar sig för Mose, se 2 Mos 3:14.]</i>


text:
<pb/>Petrus svarade honom och sade: ”Herre, om det är du, befall mig att komma till dig på vattnet.”


text:
<pb/>Han sade: ”Kom!” <pb/><t>Petrus steg ur båten och började gå på vattnet, och kom emot Jesus.</t>


text:
<t>Men när han såg <i>(kände, upplevde med sina sinnen)</i> hur stark vinden var blev han rädd. När han började sjunka ropade han: ”Herre, rädda <i>(hjälp, fräls)</i> mig!”</t>


text:
<pb/>På en gång sträckte Jesus ut sin hand, tog tag i honom och sade: ”Vilken kortvarig <i>(liten)</i> tro du har, varför tvivlade du?” <pb/><i>[Det uttalande kan tyckas märkligt. Jämfört med de andra lärjungarna som satt kvar i båten hade ju Petrus stor tro! Ordet ”oligos” kan betyda liten, men även kortvarig i tid. Det sammansatta ordet ”oligo-pistis” beskriver Petrus tro som är liten eller snarare kortvarig. Problemet som Jesus adresserar är Petrus instabila tro som har höga toppar och djupa dalar. Först tror han Jesus är ett spöke, sedan går han på vattnet för att på nytt tvivla och börja sjunka.]</i>


text:
<pb/>De som var i båten tillbad honom <i>(böjde sig i ödmjukhet, föll på knä, kysste bildligt hans hand i vördnad)</i> och sade: ”Du är verkligen Guds Son!”


text:
<pb/>När de hade farit över sjön kom de till Gennesarets landområde <i>[som var en bördig slätt söder om Kapernaum]</i>.


text:
När folket där kände igen honom skickade de ut bud i hela trakten, och man förde alla som var sjuka till honom.


text:
Man bad honom att de skulle få röra vid tofsen på hans mantel. <i>[Ryktet om hur en kvinna blivit helad på detta sätt måste ha nått dem, se Matt 9:20-22.]</i> Alla som rörde vid den blev fullständigt friska. <pb/><i>[Här används prepositionen ”dia” framför det grekiska ordet ”sozo” som både betyder helad och frälst. Prepositionen som betyder ”genom” förstärker att de blev ”genom-helade”, dvs. fullständigt helade på en gång.]</i>


text:
<pb/>Sedan kom fariséer och skriftlärda från Jerusalem <i>[där den högsta religiösa eliten var samlad i Sanhedrin]</i> fram till Jesus och sade:


text:
”Varför bryter dina lärjungar mot fädernas tradition <i>(förordning)</i>? De tvättar ju inte händerna <i>[för att bli ceremoniellt rena]</i> innan de äter.”


text:
Han svarade dem: <pb/>”Varför bryter ni själva mot Guds bud på grund av er tradition <i>[den muntliga traditionen med stadgar och regler hur man skulle tolka Guds bud]</i>?


text:
Gud har ju sagt <i>[i tio Guds ord, se 2 Mos 20:12]</i>: <pb/><t>’Hedra <i>(värdesätt, respektera)</i> din far och din mor,’</t> <pb/>och <i>[där överträdelsen av detta bud enligt 2 Mos 21:17 är]</i>: <pb/><t>’Den som smädar <i>(förbannar)</i> sin far eller mor ska döden dö.’</t>


text:
<pb/>Men ni påstår att om någon säger till sin far eller sin mor: ’Det som jag hade kunnat hjälpa dig med, det ger jag som tempelgåva’,


text:
då behöver han inte visa aktning för sin far eller mor. Så sätter ni Guds ord ur kraft på grund av er tradition. <pb/><i>[Det hebreiska namnet för denna tempelgåva är korban, se Mark 7:11. Detta var en typ av löftesoffer där givaren förband sig att ge en gåva vid ett senare tillfälle, men förvaltade pengarna fram tills löftet infriades. Enligt reglerna friskrevs givaren från ansvaret att försörja sina föräldrar, vilket helt klart bröt mot Mose lag att ära sina föräldrar.]</i>


text:
<pb/>Ni hycklare <i>(skådespelare)</i>! Jesaja profeterade rätt om er när han sade <i>[Jes 29:13]</i>:


text:
<pb/>Detta folk närmar sig mig med sina läppar <i>(de säger rätt saker)</i>, <pb/><t>men deras hjärtan är långt borta från mig.</t>


text:
<pb/>Deras tillbedjan är helt meningslös <i>(fåfäng)</i>, <pb/><t>för de undervisar mänskliga läror <i>(doktriner)</i>.”</t>


text:
Det som orenar en person <i>(ohelgar, gör någon ceremoniellt oren och hindrar kontakten med Gud)</i> är inte vad som kommer in i munnen. Det är vad som kommer ut ur munnen som orenar en människa.”


text:
<pb/>Då gick lärjungarna fram till honom och sade: ”Vet du att fariséerna <i>[de högsta ledarna från Jerusalem som kommit ända hit]</i> tog anstöt <i>(blev chockade, vände sig emot dig)</i> på grund av vad du sade?”


text:
<pb/>Han svarade: ”Varje växt som inte är planterad av min himmelske Fader ska ryckas upp med roten. <i>[Kan syfta på liknelsen om ogräset i Matt 13:24-29.]</i>


text:
Låt dem vara <i>(bry er inte om dem)</i>! De är blinda ledare för blinda. Om en blind leder en blind faller båda i gropen.”


text:
<pb/>Petrus tog till orda och sade till honom: ”Förklara denna liknelse för oss.” <i>[Vad är det som orenar en människa, i vers 11.]</i>


text:
Jesus sade: <pb/>”Är ni också <i>[indoktrinerade i samma tankesätt som fariséerna och]</i> utan förstånd <i>(oförmögna att dra egna slutsatser)</i>? <i>[Jesus uppmanar sina lärjungar att använda sitt intellekt.]</i>


text:
Förstår ni inte att allt som kommer in i munnen passerar genom magen och går vidare ut från kroppen?


text:
<pb/>För från hjärtat kommer: <pb/>onda tankar, <pb/>mord, <pb/>äktenskapsbrott <i>(en gift person som är otrogen i sitt äktenskap)</i>, <pb/>otukt <i>(olovlig sex, en ogift person som har sex med någon annan)</i>, <pb/><i>[Det grekiska ordet ”pornea” används här och grundordet betyder ”att sälja sig till slaveri”. Pornografi är ett sammansatt ord av just detta ord ”pornea” och ”grafo”, som betyder ”något skrivet eller tecknat”. Pornografi är en beskrivning antingen i text eller grafiskt av någon som säljer sig sexuellt.]</i> <pb/>stölder, <pb/>mened <i>(falskt vittnesbörd)</i>, <pb/>nedvärderande tal <i>(smädande, hårt föraktfullt tal)</i>. <pb/><i>[Alla dessa sju kategorier är i plural i grundtexten. Ordet ”och” används inte mellan varje punkt. Detta språkbruk visar att det inte bara är exakt dessa sju punkter som orenar en människa, det är några exempel.]</i>


text:
<pb/>Det är detta som gör människan oren. Men att äta utan att ha tvättat händerna, det orenar inte människan.”


text:
<pb/>Jesus gick ut därifrån <i>[från staden Kapernaum, i Galiléen, där han bodde under sin verksamma period]</i> och drog sig undan till området kring Tyros och Sidon <i>[två kuststäder längs med Medelhavet som låg i Fenikien, cirka 8 mil nordväst från Kapernaum]</i>.


text:
En kananeisk kvinna från trakten kom och ropade med hög sprucken röst: ”Herre, Davids son, ha förbarmande över mig <i>(känn medlidande med mig och grip in)</i>! Min dotter är svårt demoniserad <i>(plågas och är ansatt av en demon)</i>.”


text:
<pb/>Men Jesus sade inte ett ord. Hans lärjungar kom och bad honom gång på gång: ”Skicka iväg henne <i>(svara henne så att hon inte behöver besvära oss mer)</i>. Hon följer ju efter oss och ropar <i>(med sprucken röst, okontrollerat, störande)</i>.”


text:
<pb/>Han svarade <i>[till sist kvinnan och sade till henne]</i>: ”Jag är bara sänd till de förlorade fåren från Israels hus.”


text:
<pb/>Men hon kom och tillbad <i>(böjde sig i ödmjukhet och vördnad, föll på knä)</i> och sade: ”Herre, hjälp mig!”


text:
<pb/>Då svarade Jesus henne: ”O kvinna, din tro <i>(uthållighet, tillit)</i> är stor. Låt det du vill ske.” <pb/><i>[Jesu uttalande är crescendot och höjdpunkten i detta stycke. Det förstärks också genom ett kiastiskt mönster kring uttrycken stor/liten tro som har sitt centrum här:</i> <pb/><i>Matt 14:31 ”Vilken liten/kortvarig tro du har.” - riktat till Petrus.</i> <pb/><t><i>Matt 15:28 ”O kvinna, din tro är stor!”</i></t> <pb/><i>Matt 16:8 ”Vilken liten/kortvarig tro ni har.” - riktat till lärjungarna.]</i> <pb/>I samma ögonblick blev hennes dotter helad <i>(botad)</i>.


text:
<pb/>Jesus lämnade den platsen <i>[Tyros och Sidon, se vers 21, och rörde sig österut via Dekapolis, se Mark 7:21]</i>. Han gick längs med <i>[östra sidan av]</i> Galileiska sjön och sedan upp på ett berg <i>[en bergssluttning]</i> där han satte sig.


text:
Då kom mycket folk till honom, och de hade med sig lama, blinda, krymplingar, stumma och många andra som man lade ner vid hans fötter <i>(i snabb följd)</i> och han botade dem.


text:
När folket såg de stumma tala, krymplingarna bli friska, de lama gå, och de blinda se, häpnade man och prisade <i>(tackade)</i> Israels Gud. <i>[Att de prisade ”Israels Gud” indikerar att Jesus var på östra sidan om Galileiska sjön och folket var icke-judar.]</i>


text:
<pb/><i>[Detta är det andra brödundret som omnämns i Bibeln, tidigare på våren hade Jesus gjort ett brödunder för 5 000 judar på västra sidan av Galileiska sjön, se Matt 14:13-21. Nu är Jesus på den östra sidan av Galileiska sjön efter en tur utanför de judiska områdena med start vid Tyros och Sidon och sedan tillbaka via Dekapolis, se Mark 7:31. Många hade kommit ut från städer och byar och följde med Jesus och det är tredje dagen. Man hade säkert med sig lite mat för en dag eller så, men var mer upptagna med att bli botade och höra Jesu undervisning än att tänka på sitt behov av mat. Det har gått några veckor sedan det förra brödundret som skedde vid påsktiden då gräset var grönt efter regnen, se Joh 6:10. Vid den här tiden är det mesta gräset bortbränt och temperaturen en bit över trettio grader på dagen, och Jesus bryr sig om människornas välbefinnande så de orkar vandringen hem i värmen.]</i> <pb/>Då kallade Jesus till sig sina lärjungar och sade: ”Jag känner medlidande över folket, de har nu varit med mig i tre dagar och de har inget <i>[kvar]</i> att äta. Jag vill inte skicka hem dem hungriga - de kan bli alldeles uttröttade <i>[och kollapsa]</i> på vägen hem.”


text:
<pb/>Lärjungarna sade till honom: ”Var kan vi hitta så mycket bröd här i ödemarken att alla dessa människor kan äta sig mätta?”


text:
Han tog de sju bröden och fiskarna, och tackade Gud. <i>[Jesus bad antagligen den judiska välsignelsen Hamotzi: ”Välsignad är du Herre, universums Kung, som frambringar bröd från jorden.”]</i> Han bröt bröden och gav bitarna till lärjungarna, och lärjungarna gav dem till folket.


text:
Alla åt och blev mätta. Sedan samlade man ihop sju stora korgar med de överblivna bitarna. <i>[Här används ett annat ord för korg än i matundret med 5 000 män. Dessa sju korgar var stora korgar, ordet används t.ex. i Apg 9:25, och kunde rymma en människa.]</i>


text:
Sedan skickade han iväg folket, gick i båten och for till trakten av Magadan. <i>[På västra sidan av Genesarets sjö, strax norr om Tiberias.]</i> <pb/><i>[Vad är skillnaderna mellan de två matundren? Det första undret för 5 000 finns med i alla evangelier, se Matt 14:13-21; Mark 6:30-44; Luk 9:10-17; Joh 6:5-13. Det har mer av judisk karaktär. Talet fem står för nåd. Jesus som är livets bröd kommer med nåd, först och främst till det judiska folket, och vill mätta den andliga hungern hos de tolv stammarna i Israel, som representeras av de tolv korgarna som blev över.</i> <pb/><i>Undret för de 4 000 beskrivs här i Matt 15:32-39 och i Mark 8:1-9. Det är riktat till hela jordens folk. Undret sker på icke-judisk mark, och talet fyra som används om de fyra väderstrecken symboliserar hela jorden. Talet sju står för fulländning, och de sju korgarna tillsammans med helandet som föregick matundret visar Guds förmåga att möta alla behov för alla människor.</i> <pb/><i>Av alla Jesu under är det bara två, matundret för 5 000 och uppståndelsen, som återges i alla fyra evangelierna. Viktiga sanningar och händelser betonas ofta genom upprepningar i Bibeln. Johannes är den som tydligast kopplar ihop den andliga dimensionen i matundret, när han bara några verser senare tar med Jesu uttalande: ”Jag är livets bröd. Den som kommer till mig skall aldrig hungra, och den som tror på mig skall aldrig någonsin törsta”, se Joh 6:35.]</i>


text:
<pb/>Fariséerna och saddukéerna kom fram till honom. <i>[Detta är första gången dessa två judiska grupperingar, som hade vitt skilda uppfattningar om hur man skulle läsa skriften, nu gemensamt kom till Jesus.]</i> De ville sätta honom på prov <i>(fresta och fälla honom)</i> och krävde att få se ett tecken från himlen <i>[något spektakulärt mirakel som bevisade att han var sänd av Gud]</i>.


text:
och på morgonen: ’I dag blir det oväder, eftersom himlen är röd och dyster.’ Ni vet hur ni ska tyda himlens utseende, men ni kan inte tyda tecknen för tiderna.


text:
Ett ont och trolöst släkte begär ett tecken, men inget annat tecken ska ges än Jona-tecknet.” Sedan lämnade han dem och gick sin väg. <pb/><i>[Matteus har tidigare i Matt 12:40 förklarat hur profeten Jonas vistelse i fiskens buk är en bild på Jesu död och uppståndelse på tredje dagen.]</i>


text:
<pb/>När lärjungarna for över <i>[från den västra sidan]</i> till andra <i>[norra]</i> sidan sjön hade de glömt att ta med sig bröd. <i>[De lämnar Magdala i hast, glömmer ta med bröd, och beger sig i båten till norra sidan av Galileiska sjön nära Betsaida, se Mark 8:22.]</i>


text:
<pb/>Jesus sade till dem: ”Var på er vakt <i>(se upp)</i> för fariséernas och saddukéernas surdeg.” <pb/><i>[Surdeg är en bröddeg som innehåller jäst och mjölksyrabakterier. Man använde oftast inte färsk jäst utan tog ett stycke jäst deg, som man sparat från förra baket, och knådade in det i den nya degen som sedan ställdes att jäsa. På samma sätt som surdegen påverkar hela degen, påverkar falska läror hela församlingen, se 1 Kor 5:8.]</i>


text:
<pb/><i>[Lärjungarna förstod inte vad Jesus menade.]</i> De diskuterade med varandra <i>[om fysiskt bröd]</i> och de sade: ”Det måste vara för att vi inte hade med oss bröd som han tar upp detta ämne nu.”


text:
<pb/>Jesus märkte vad de pratade om och sade: ”Varför diskuterar ni att ni inte har något <i>[fysiskt]</i> bröd? Vilken kortvarig <i>(liten)</i> tro ni har!


text:
Förstår ni fortfarande ingenting? Kommer ni inte ihåg de fem bröden till de 5 000 och hur många mindre flätade korgar ni fick över? <i>[12 korgar, se Matt 14:20-21.]</i>


text:
Eller de sju bröden till de 4 000 och hur många stora korgar ni fick över? <i>[7 korgar, se Matt 15:37-38.]</i>


text:
<pb/>Då förstod de att det inte var för surdeg i bröd han varnade dem, utan för fariséernas och saddukéernas lära.


text:
<pb/>Jesus kom till området kring Caesarea Filippi. <pb/><i>[Ett hedniskt område norr om Galiléen. Här finns en vattenkälla, med utsikt över en brant klippvägg med grottor där bl.a. avguden Pan tillbads. Dessa grottor kallades i folkmun helvetets portar.]</i> <pb/>Jesus frågade sina lärjungar: ”Vem säger folket att Människosonen är?”


text:
<pb/>De svarade: ”Några säger Johannes Döparen, andra Elias, och andra Jeremia eller någon av profeterna.”


text:
<pb/>Simon Petrus svarade och sade: ”Du är Kristus <i>(Messias, den Smorde)</i>, den levande Gudens son.”


text:
<pb/>Då svarade Jesus honom: ”Lycklig <i>(salig, välsignad)</i> är du, Simon, Jonas son. Kött och blod <i>(någon människa)</i> har inte uppenbarat detta för dig, utan min Fader som är i himlen.


text:
Jag säger dig, du är Petrus <i>[grekiska, Petros - en liten sten]</i>, och på denna klippa <i>[grekiska, Petra - en stor massiv klippa, precis som den strax utanför Caesarea Filippi]</i> ska jag bygga min församling, och dödsrikets <i>(Hades)</i> portar ska inte stå emot den. <pb/><i>[Det är troligt att Jesus pekar på den klippa som de står intill, och på ett praktiskt sätt illustrerar att församlingen är som en stad på ett berg, Matt 5:14, högt över all ondska.]</i>


text:
<pb/>Jag ska ge dig nycklarna till <i>(auktoritet att stänga och öppna)</i> det himmelska kungariket, allt du binder <i>(förbjuder att ske)</i> på jorden, ska redan vara bundet <i>(förbjudet att ske)</i> i himlen. Allt du löser <i>(tillåter att ske)</i> på jorden, ska redan vara löst <i>(tillåtet att ske)</i> i himlen.” <pb/><i>[I Bibelns bildspråk betecknar ”nycklar” mandat och fullmakt. Lösa och binda var termer som användes av de skriftlärda när man beslutade om vad som var rätt och fel i olika situationer. I Matt 5:19 använder Jesus samma grekiska ord för ”lösa” när han talar om att ”upphäva” ett bud. Jesus upprepar snart frasen ”binda och lösa” igen när han undervisar alla tolv lärjungarna, se Matt 18:18. Här handlar det om att församlingsledningen har mandat att avgöra konflikter i församlingen, se Matt 18:17.]</i>


text:
<pb/>Sedan gav han en strikt order till lärjungarna att inte berätta för någon att han var Jesus Kristus.


text:
<pb/><i>[Denna händelse inträffar ett halvår innan Jesu korsfästelse. Under de två och ett halvt år som han har varit med lärjungarna har han bara nämnt om sin död tre gånger, detta är den fjärde, men nu börjar han undervisa dem om detta mer ofta och tar upp det ytterligare elva gånger.]</i> <pb/>Från och med nu började Jesus berätta hur han måste gå till Jerusalem och utstå mycket lidande genom översteprästerna och de skriftlärda <i>[dvs. rådet, Sanhedrin i Jerusalem, som bestod av överstepräster, skriftlärda och folkets äldste]</i> och hur han skulle bli dödad, men uppstå på den tredje dagen.


text:
<pb/>Då tog Petrus honom avsides <i>(för att samtala privat)</i>. Han tillrättavisade Jesus skarpt och sade: ”Gud förbjud det, Herre, detta får inte ske dig.”


text:
<pb/>Men Jesus vände sig om <i>[mot och inom hörhåll för lärjungarna, se Mark 8:33]</i> och sade till Petrus: ”Gå bort <i>(bakom mig, ur min åsyn)</i>, Satan <i>[titel på djävulen som ordagrant betyder motståndare eller åklagare]</i>. Du är ett hinder för mig <i>(en stötesten, du vill få mig på fall)</i>, för du tänker inte Guds tankar utan mänskliga tankar <i>(du har inte Guds perspektiv)</i>.”


text:
<pb/>Sedan sade Jesus till sina lärjungar: ”Om någon vill bli min efterföljare måste han förneka sig själv <i>(glömma bort sina egna själviska intressen)</i> och ta upp sitt kors och följa mig <i>[hålla sig till mig, följa mitt exempel, och om det behövs också lida för min skull]</i>. <i>[Jesus hade tidigare talat om att ’ta upp sitt kors’ bildligt talat, se Matt 10:38. Nu blir orden än mer verkliga för lärjungarna, se Matt 16:21; 20:20-23.]</i>


text:
Den som vill rädda <i>(frälsa, bevara)</i> sitt liv <i>(sin själ)</i> ska mista det, men den som mister sitt liv <i>(sin själ)</i> för min skull ska finna det <i>[får ta del av Guds livskvalitet]</i>. <pb/><i>[Grekiska ’psyche’ betyder både liv och själ, och används i båda betydelserna här i vers 25-26. Att ’förneka sig själv’ i vers 24 handlar inte om brist på självaktning och självkänsla. Jesu efterföljare borde ha en bättre självbild än någon annan. Den faderskärlek han känner för sina barn är enorm och bygger inte på gärningar utan barnaskap, se t.ex. Matt 6:8; 6:26; 7:11; 18:4. Bergspredikan börjar med saligprisningar och visar på vad det innebär att vinna livet, se Matt 5:3-12. Utifrån vers 26 ’att vinna hela världen’ handlar självförnekelsen om att sätta Gud och hans rike främst. Samma kontrast finns i Matt 6:19-24 där Jesus säger att ni inte kan tjäna både Gud och mammon.]</i>


text:
<pb/>Vad hjälper det en människa om hon vinner hela världen men förlorar sitt liv <i>(sin själ)</i>? Vad kan en människa ge i utbyte mot sitt liv <i>(sin själ) [sitt välsignade liv i Guds rike]</i>?


text:
Människosonen ska komma med sina änglar i Faderns härlighet <i>(ära, majestät)</i>, och då ska han belöna <i>(föra räkenskap med)</i> varje människa efter hans livsstil <i>(gärningar, vanemässiga handlande)</i>.”


text:
<pb/>”Jag säger er sanningen <i>(sannerligen, amen)</i>: Några av dem som står här kommer inte att möta döden förrän de har sett Människosonen komma i sitt rike.” <pb/><i>[Möjliga förklaringar på denna vers är att det syftar på Pingstdagen, då den helige Ande blev utgjuten. Troligast är dock att det är en förutsägelse av nästa händelse en vecka senare, då tre av lärjungarna får se en glimt av Jesus i hans härlighet i hans rike, se Matt 17:1-8. Det kan knappast vara en förutsägelse på Jesu andra tillkommelse, eftersom Jesus aldrig gjorde anspråk på att veta tiden för detta, se Matt 24:36. Vid himmelsfärden pressade lärjungarna honom på svar när han skulle upprätta riket, men Jesus ber dem att hellre fokusera på att vara använda här och nu, se Apg 1:6-8.]</i>


text:
<pb/>Sex dagar senare tog Jesus med sig Petrus, Jakob och hans bror Johannes upp på ett högt berg där de kunde vara för sig själva <i>(i enskildhet)</i>. <pb/><i>[Enligt tradition är det berget Tabor, men det är mer troligt att det är berget Hermon i närheten av Caesarea Filippi, som är den senaste platsen som Jesus besökte, se Matt 16:13. Det är troligt att Matteus knyter an till hur Moses gick upp på berget Sinai och efter sex dagar fick se Gud, se 2 Mos 24:15. Jesus är den andre Moses som det talas om i 5 Mos 18:15 och den som fullbordar Moses kallelse.]</i>


text:
<pb/>Där förvandlades hans utseende inför dem, hans ansikte lyste <i>(klart och tydligt)</i> som solen, och hans kläder blev vita som ljuset.


text:
Då började Petrus tala, och sade till Jesus: ”Det är underbart <i>(gott, ärofyllt)</i> att få vara här, om du vill, så ska jag göra tre hyddor, en åt dig, en åt Mose och en åt Elias.” <pb/><i>[I Luk 9:33 står det också att ”Petrus inte visste vad han sade.” Det är möjligt att han anknyter till Lövhyddohögtiden, Sukkot, som firas på hösten. Man bygger då hyddor med tak av löv under bar himmel för att minnas israeliternas ökenvandring. Det är denna högtid som tydligast knyter an till både den messianska ankomsten och inträdandet av den messianska tidsåldern.]</i>


text:
<pb/>Plötsligt medan han fortfarande talade kom ett skinande moln och omslöt dem <i>[främst Jesus, Elia och Mose, men lärjungarna träder också in i detta moln, se Luk 9:34. Molnet är en gammaltestamentlig bild av Guds närvaro, se 2 Mos 13:21-22; 40:34-38; 1 Kung 8:10-13.]</i> En röst från molnet sade <i>[på liknande sätt som Fadern talat till Jesus vid hans dop, se Matt 3:17]</i>: ”Detta är min älskade <i>(enda)</i> son, som jag har <i>(och alltid haft)</i> mitt välbehag i. Lyssna <i>(ständigt)</i> på honom.”


text:
När lärjungarna hörde detta, kastade de sig <i>[raklånga]</i> ner med sina ansikten mot marken och greps av stor fruktan <i>(förskräckelse)</i>.


text:
När de lyfte upp sina ögon, såg de ingen förutom Jesus. <pb/><i>[Genom hela Bibeln har viktiga händelser skett på berg. På berget Moria blir Abraham ledd att offra Isak, som är en bild på Kristus. Mose får lagen på berget Sinai och Elia offrar till Gud på berget Karmel, osv. På detta berg såg nu lärjungarna hur Jesus samtalade med Mose och Elia som representerar lagen och profeterna. Att det är ett samtal, visar på den harmoni som finns mellan det gamla och det nya förbundet. Till sist ser lärjungarna bara Jesus. En tydlig bild på att Jesus är den som fullkomnar lagen och profeterna, se Matt 5:17.]</i>


text:
<pb/>Medan de var på väg ner från berget befallde Jesus dem: ”Berätta inte för någon om det ni har sett förrän Människosonen har uppstått från de döda.”


text:
Han svarade: ”<i>[Skriften stämmer, det är som Mal 4:5 säger:]</i> Elia ska komma och återställa allt.


text:
Men jag säger er att Elia redan har kommit, och de kände inte igen honom utan gjorde med honom som de ville. Så ska också Människosonen bli behandlad och lida genom dem.”


text:
<pb/><i>[Jesus, Petrus, Jakob och Johannes kom ner från berget och mötte upp med de andra nio lärjungarna nästa dag, se Luk 9:37.]</i> <pb/>När de var tillbaka bland folket kom en man fram och föll på knä för honom


text:
och sade: ”Herre, förbarma dig över min son. Han är fallandesjuk <i>(ordagrant ’blir sjuk under månens inflytande’, grekiska ordet beskriver sjukdomar med periodiskt återkommande anfall och kramper)</i> och plågas svårt. Ofta faller han i elden och många gånger i vattnet.


text:
Då svarade Jesus <i>[och riktar sig till folkskaran och lärjungarna]</i>: ”Ni släkte utan tro <i>(en generation som inte vill tro)</i> som är helt fördärvat! <i>[Det är inte otroligt att associationerna går till israeliterna som vandrade i öknen och tappade tron och istället tillbad guldkalven då Mose gick upp på berget Sinai.]</i> Hur länge ska jag vara kvar hos er? Hur ska jag stå ut med er?” <pb/><i>[Han vänder sig nu till pojkens far och säger:]</i> ”För hit honom till mig.”


text:
<pb/>Senare kom lärjungarna enskilt till Jesus <i>(för att samtala privat med honom)</i> och frågade: ”Varför kunde inte vi driva ut demonen?”


text:
Han svarade dem: ”På grund av er otro. Sannerligen säger jag er <i>(jag säger sanningen till er)</i>, om ni har tro som ett senapskorn <i>[det minsta av alla frön, se Matt 13:32]</i> kan ni säga till det här berget: Flytta dig dit bort, och det kommer att flytta sig. Ingenting blir omöjligt för er.” <pb/><i>[Jesus illustrerar nu sin undervisning genom att använda berget, som de står vid foten av, som en bild på långt större och omöjliga problem och svårigheter än att driva ut en demon. Det är inte storleken på tron som är avgörande, utan inställningen - viljan att tro till skillnad till apati och ovilja. I parallellstället i Mark 9:24 ber pojkens far en enkel bön: ”Herre, jag tror! Hjälp min otro”. Tro som ett senapskorn är en ihållande tro, den fortsätter att växa och ger inte upp och den får näring av Guds ord och bön.]</i>


text:
<pb/>Den här sorten <i>[den familjen av demoner]</i> kan inte drivas ut genom annat sätt än bön och fasta. <i>[Vers 21 finns inte med i de äldsta manuskripten, och är troligen ett tillägg från Mark 9:29 som en förklaring till hur lärjungarna hade tappat tron. Brist på bön och fasta gör att umgänget med Gud minskar vilket leder till att fokus skiftar från tron på Guds kraft till sin egen begränsade förmåga. Lärjungarna hade ju fått auktoritet att driva ut demoner redan i Matt 10:7.]</i>


text:
<pb/>När de var samlade igen i Galiléen <i>[tillbaka i närheten av Kapernaum, se vers 24]</i> sade Jesus till dem: ”Människosonen ska överlämnas i människors händer,


text:
<pb/>När de hade återvänt till Kapernaum kom de som tog upp tempelskatten fram till Petrus och frågade: ”Betalar inte er mästare någon tempelskatt?” <pb/><i>[Det fanns tre typer av skatter: Lokal tax/tull för varor, det romerska rikets inkomstskatt och den judiska tempelskatten. Utöver detta gav man också tionde och offer. Tempelskatten var under andra templets tid en halv shekel, vilket motsvarade två drachmer som grekernas grundläggande myntenhet. Värdet motsvarade två dagslöner. Det var en frivillig årlig gåva för att täcka omkostnaderna kring tempeltjänsten som, se 2 Mos 30:12. Sista betalningsdagen var i slutet på mars, och gällde alla män mellan 20 och 50 år. Att bara Petrus och Jesus betalar denna skatt, kan antyda att de övriga lärjungarna var under 20 år. Det var inte ovanligt att man redan vid tretton års ålder började följa en rabbin.]</i>


text:
<pb/>Han svarade: ”Jo.” När Petrus var hemma igen frågade Jesus innan han hunnit säga något: ”Vad tror du, Simon? Kräver de jordiska kungarna tull och skatt av sina söner eller av andra?”


text:
Men för att ingen ska ta anstöt av oss, så gå ner till sjön och kasta ut en krok. Öppna munnen på den första fisk som du drar upp. Där kommer du att hitta ett silvermynt <i>(grekiska ’stater’, motsvarade fyra drakmer)</i>. Ta det och lämna det för dig och mig.”


text:
<pb/><i>[Detta är det fjärde av fem Jesu tal som Matteus har med i sitt evangelium.]</i> <pb/>Ungefär samtidigt <i>[som Jesus har pratat med Petrus om hur de ska betala tempelskatten på ett övernaturligt sätt, se Matt 17:25-27]</i> kom <i>[de andra]</i> lärjungarna fram till Jesus och frågade: ”Vem är alltså störst <i>(har högsta rang, är viktigast i jämförelse med andra)</i> i det himmelska kungariket?” <pb/><i>[Utifrån parallellstället i Mark 9:33 frågar Jesus dem vad de pratat om på vägen. Svaret dröjer men till sist erkänner de förläget att de diskuterat vem som var störst. Den här gången var det särskilt Petrus ställning i förhållande till de andra lärjungarna. Den inbördes rangordningen var ett återkommande samtalsämne. Det tas upp igen i Matt 20:20-28 och precis innan Jesu död i Luk 22:24. Hela stycket från vers två fram till 18 är Jesu svar på frågan vem som är störst. Den störste i himmelriket är som ett svagt och sårbart litet barn som behöver Faderns beskydd.]</i>


text:
<pb/>Då kallade Jesus till sig ett litet barn. <i>[Här används det grekiska ordet ”paidion” som beskriver ett mindre barn upp till skolåldern. Jesus befinner sig i Petrus hus i Kapernaum, se Mark 9:33, så det är inte otroligt att det är Petrus barn som Jesus tar fram för att på ett illustrativt sätt undervisa om ödmjukhet.]</i> Jesus ställde det mitt ibland dem


text:
och sade: <pb/>”Jag säger er sanningen, om ni inte omvänder er <i>(totalt förändrar ert nuvarande tankesätt)</i> och blir som små barn, kan ni inte <i>(nej inte under några omständigheter)</i> komma in det himmelska kungariket.


text:
Den som därför ödmjukar sig <i>(väljer att böja sig ner)</i> som det här lilla barnet är störst i det himmelska kungariket. <i>[Ett litet barn är helt beroende av sina föräldrar för sin överlevnad. Stor i Guds rike är den som ödmjukar sig inför Gud och sätter sin tillit till honom.]</i>


text:
<pb/>Den som tar emot <i>(välkomnar, accepterar, är gästfri mot)</i> ett litet barn som detta <i>[en sann Jesu lärjunge]</i> i mitt namn, han tar emot <i>(välkomnar)</i> mig.


text:
Men den som förleder en av dessa små <i>[en Jesu lärjunge]</i> som tror <i>(förtröstar, litar)</i> på mig, för honom vore det bättre om han fick en kvarnsten hängd om halsen och sänktes i havets djup.


text:
<pb/>Ve dig värld <i>(ett starkt uttryck av sorg och ett fördömande av världen)</i> för dina snaror <i>(fällor, frestelser och påverkan för att få människor på fall och synda och missa målet)</i>. Det går inte att undvika att snaror <i>(förförelser, frestelser)</i> kommer, men ve den människa genom vilken de kommer. <i>[Jesus känner sorg och bedrövelse över den som förleder andra men fördömer också dessa handlingar.]</i>


text:
<pb/>Om din hand <i>[frestar dig att göra fel]</i> eller din fot förleder dig <i>[att gå till en plats som frestar dig att synda]</i>, <pb/><t>hugg av den och kasta bort den.</t> <pb/>Det är bättre för dig att gå in i livet stympad eller lam <pb/><t>än att ha två händer eller två fötter och bli kastad i den eviga elden.</t>


text:
<pb/>Om ditt öga förleder dig <i>[att se på något som frestar dig att synda]</i>, <pb/><t>så riv ut ögat och kasta bort det.</t> <pb/>Det är bättre för dig att gå in i livet enögd <pb/><t>än att ha två ögon och kastas i det brinnande Gehenna <i>(helvetet)</i>.</t> <pb/><i>[Jesus lär inte ut självstympning, utan talar om att det är nödvändigt att ta bort sådant som förleder oss, även om det är kärt för oss.]</i>


text:
<pb/>Se till att ni inte föraktar <i>(nedvärderar, tänker nedsättande mot)</i> någon av dessa små. <i>[Jesus hade kallat fram ett barn, se vers 2, och använder nu det i sin praktiska undervisning som en bild på en Jesu lärjunge.]</i> Jag säger er att deras änglar i himlarna alltid ser min himmelske Faders ansikte <i>(de är alltid i hans närvaro)</i>.” <pb/><i>[Det var en vanlig judisk uppfattning att varje person hade en skyddsängel. Bibeln säger inte så mycket om detta, men Matteus judiska läsare uppfattade sannolikt den här versen så. Vad vi vet är att änglarna står inför Gud, se Luk 1:19. Fadern ser sina barn och tolererar inte att någon förleder dem.]</i>


text:
<pb/>”Vad tror ni om det här? <i>[Visst är det så här.]</i> Om en man har hundra får och ett av dem kommer bort, lämnar han då inte de nittionio kvar i bergen och ger sig ut och letar efter det som är borta?


text:
Och om han hittar det, sannerligen säger jag er, då gläder han sig mer över det än över de nittionio som inte hade gått vilse.


text:
På samma sätt är det också vår himmelske Faders vilja att inte någon av dessa små <i>[en Jesu lärjunge]</i> ska gå förlorad.”


text:
<pb/><i>[Jesus fortsätter att undervisa lärjungarna. Jesus sade i vers 7 att det inte går att undvika att snaror, förförelser, frestelser kommer. Det är alltså bara en tidsfråga tills någon säger eller gör något som sårar en annan troende, även i en kristen miljö. Anledningen att Jesus undervisar förlåtelse och hur relationer kan helas och upprättas just nu, beror på att några av lärjungarna hade pratat illa om Petrus och hans ledarroll bakom hans rygg, se vers 1. Det är uppenbart att det är Petrus som känt sig sårad eftersom han frågar hur många gånger han ska förlåta, se vers 21.]</i> <pb/>”Om din broder <i>(ett syskon, en annan troende)</i> syndar <i>(vandrar bort från den rätta vägen, begår ett misstag)</i> mot dig <i>[följ då de här stegen]</i>: <pb/>Gå enskilt och tillrättavisa <i>(visa på hans fel, begär en förklaring av)</i> honom. Om han väljer att lyssna på dig har du vunnit tillbaka en broder. <pb/><i>[Det är viktigt att den som blivit sårad faktiskt berättar det för den som gjort honom illa, många gånger vet kanske inte den skyldige om att hans sätt sårar andra personer.]</i>


text:
<pb/>Om han väljer att inte lyssna på dig, så ta med dig en eller två <i>[personer]</i> till, för ’på två eller tre vittnesmål ska varje ord <i>(uttalande)</i> avgöras.’ <i>[5 Mos 19:15]</i>.


text:
<pb/>Om han inte bryr sig om <i>(vägrar att lyssna på, visar förståelse för)</i> dem, så berätta för församlingen. Om han inte bryr sig om <i>(vägrar att lyssna på)</i> församlingen, så betrakta honom som en hedning och en tulltjänsteman. <i>[Associera dig inte med honom, men älska honom, börja om från början med trons grunder.]</i>


text:
<pb/>Jag säger er sanningen: <pb/>Allt ni binder på jorden <i>(förbjuder att ske)</i>, <pb/><t>ska redan vara bundet i himlen <i>(förbjudet att ske)</i>.</t> <pb/>Allt ni löser <i>(tillåter att ske)</i> på jorden, <pb/><t>ska redan vara löst <i>(tillåtet att ske)</i> i himlen.</t> <pb/><i>[De skriftlärda använde termerna binda och lösa när man beslutade om vad som var rätt och fel i olika situationer. Något ’bundet’ var förbjudet, medan något ’löst’ var tillåtet, se Rom 7:2. Här handlar det om att församlingsledningen har mandat att avgöra konflikter i församlingen, se vers 17. Församlingen ska göra allt för att lösa konflikter mellan människor. När en inblandad part väljer förlåtelsens och upprättelsens väg, blir personen ’löst’. På motsvarande sätt ’binds’ den, som inte vill omvända sig, i sina synder. Direkt efter detta, i vers 19-20, talar Jesus om bön. Det ger en antydan om att bön är det första steget, ett beslut måste först vara bundet eller löst i himlen i bön, innan det verkställs på jorden.]</i>


text:
<pb/>Åter säger jag er sanningen: <pb/>Om två av er här på jorden kommer överens om att be <i>(är i harmoni, samstämmigt frågar)</i> om något, <pb/><t>så ska det ske genom min Fader, som är i himlen.</t>


text:
<pb/>För där två eller tre är församlade <i>(förenade i enhet, dragna nära varandra av mig, sammanfogade)</i> i mitt namn, <pb/><t>där är jag mitt ibland dem.”</t> <pb/><i>[Löftet om Jesu närvaro där ”två eller tre” samlas bör först och främst tolkas utifrån sammanhanget före och efter, se vers 15-18 och 21. När församlingsledningen samlas i bön inför ett beslut om en annan troende som felat, då är Kristus närvarande och stadfäster det beslut som fattas.]</i>


text:
<pb/>Då kom Petrus fram till honom och sade: ”Herre, hur många gånger kan min broder synda mot mig och ändå få förlåtelse av mig? Så mycket som upp till sju gånger?” <pb/><i>[Enligt den rabbinska traditionen som baserades på Amos 1:3, räckte det att förlåta någon tre gånger. Den fjärde gången någon gjorde samma fel mot dig behövde du inte förlåta, eftersom omvändelsen inte ansågs vara genuin. Petrus föreslog nu mer än det dubbla. Talet sju står också för fulländning.]</i>


text:
<pb/>Jesus svarade honom: ”Jag säger dig, inte upp till sju gånger, utan sjuttio-sju gånger.” <i>[Uttrycket ”sjuttio-sju” kan motsvara talet 490 eller 77 - oavsett hur man översätter står båda talen för en obegränsad förlåtelse!]</i> <pb/><i>[Talet ”sju”, som Petrus nämner, och Jesu svar ”sjuttio-sju” för tankarna till Första Mosebok där båda dessa tal omnämns i berättelsen om brodermördaren Kain. Hans ättling Lamek hade ärvt Kains belägenhet till våld och var dessutom också skrytsam och drevs av hämndlystnad. Om någon skadade honom skulle han hämnas ”sjuttio-sju” gånger, se 1 Mos 4:15, 23-24. En kristen ska alltså vara lika belägen att förlåta som Lamek var att hämnas. På samma sätt som Lamek ville att straffet skulle överstiga brottet, ska förlåtelsen vida överstiga brottet.</i> <pb/><i>Det finns även en association till jubelåret. Förlåtelsen ska vara som ett enda stort jubelår där allt startar om på nytt! Det finns tre sabbater i lagen: vilodagen, viloåret och jubelåret. Var sjunde dag ska människan vila från sitt arbete. Vart sjunde år ska marken vila, se 3 Mos 25:4-5. Båda dessa sabbater var temporära, men vart 49:e år, efter sju sabbatsår, är det jubelår. Då vilar jorden, slavar friges, alla återfår sina egendomar och alla skulder avskrivs, se 3 Mos 25:10-16. Tio gånger fyrtionio talar om en obegränsad förlåtelse.]</i>


text:
<pb/><i>[Jesus besvarar Petrus fråga med en liknelse:]</i> ”Alltså kan det himmelska konungariket liknas vid en mänsklig kung som ville ha redovisning av sina tjänare <i>(summera de olika kontona, hålla räkenskap med dem)</i>.


text:
När han började redovisningen, förde man till honom en man som var skyldig honom 10 000 talenter. <pb/><i>[Jesus använder det högsta använda siffervärdet och den dåtida högsta valutaenheten i sin liknelse. En talent var värd minst 6 000 denarer, där en denar motsvarade en arbetares dagslön. Skulden var alltså enorm, 60 miljoner dagslöner, vilken motsvarar flera miljarder svenska kronor. En skuld omöjligt att betala tillbaka själv!]</i>


text:
<pb/>Eftersom han inte kunde betala, gav hans Herre ordern att han skulle säljas <i>[som slav]</i> tillsammans med sin fru, barn och allt han ägde, så att skulden kunde betalas på det sättet.


text:
<pb/>Då kastade sig tjänaren ner på marken och tillbad <i>(böjde sig i ödmjukhet, föll på knä, kysste hans hand i vördnad)</i> och sade: ’Ha tålamod med mig, jag ska betala tillbaka allt.’


text:
<pb/>Hans herre hade medlidande <i>(hans hjärta blev rört)</i> och han frigav honom och avskrev <i>(förlät)</i> honom hans <i>[enorma]</i> skuld.


text:
<pb/>När samme tjänare kom ut, träffade han på en av sina medtjänare, som var skyldig honom hundra denarer. <i>[En denar motsvarade en dagslön för en arbetare, hela summan motsvarade tre månadslöner.]</i> Han tog tag i hans hals och började skaka honom gång på gång och sade: ’Betala det du är skyldig.’


text:
<pb/>Hans arbetskamrat kastade sig ner på marken och bad honom: ’Ha tålamod <i>(ge mig tid)</i>, så ska jag betala tillbaka dig allt.’


text:
<pb/>Men han ville inte <i>(vägrade, hade ingen längtan att göra det)</i>, utan fängslade honom, tills dess han kunde betala skulden.


text:
<pb/>När de andra tjänarna såg vad som hände blev de mycket upprörda <i>(smärtade det dem)</i>, och de berättade allt som hänt för sin herre.


text:
Då kallade hans herre den förste tjänaren till sig och sade till honom: ’Du onde <i>(avskyvärde)</i> tjänare, här efterskänkte jag hela din skuld, bara för att du bad mig om det.


text:
Skulle du inte då känna medlidande med din arbetskamrat, på samma sätt som jag hade medlidande med dig?’


text:
<pb/>Upprörd till ilska överlämnade hans herre honom till fångvaktarna för att bli torterad tills han kunde betala tillbaka allt han var skyldig.


text:
På samma sätt ska min himmelske Fader göra med er, om ni inte fritt förlåter er broder från hjärtat.”


text:
<pb/>När Jesus hade avslutat detta tal <i>[om förlåtelse, se föregående kapitel]</i> bröt han upp från Galiléen och kom in i Judéen från andra sidan Jordan.


text:
Stora skaror följde honom, och han helade dem där. <pb/><i>[Jesus har nu påbörjat sin sista vandring mot Jerusalem. Om ett par månader kommer han att möta korset och döden, men också uppståndelsen och segern över döden. Jesus tar vägen genom provinsen Peréen öster om Jordanfloden. Lukas beskriver fler detaljer från den här perioden, se Luk 9:51-18:30.]</i>


text:
<pb/><i>[I Matteus tematiska sammanställning följer naturligt Jesu undervisning om skilsmässa direkt efter att han talat om ödmjukhet och förlåtelse. Den placeringen visar tydligt att Gud alltid först och främst vill se återupprättelse och försoning, en skilsmässa är den sista utvägen. Synen på skilsmässa varierade bland de olika judiska grupperingarna:</i> <pb/><i>- De strikta Esséerna som levde i öknen förbjöd skilsmässa helt och hållet.</i> <pb/><i>- Rabbinen Shammai tillät skilsmässa i specialfall.</i> <pb/><i>- Rabbinen Hillel hade en liberal syn och tillät skilsmässa för en mängd orsaker, t.o.m. något så banalt som vidbränd mat.</i> <pb/><i>- Rabbinen Akiba gick så långt så att en man kunde skilja sig om han hittade en mer attraktiv fru.</i> <pb/><i>Det är möjligt att man ville att rabbinen Jesus skulle ta ställning i frågan och på så vis skulle alltid någon grupp bli besviken. Det kan också ha funnits en bakomliggande tanke att få Jesus att säga något som retade upp de romerska ledarna. Johannes Döparens död var en direkt följd av just hans uttalanden om Herodes Antipas skilsmässa och omgifte, se Matt 14:3-4.]</i> <pb/>Några fariséer kom fram till Jesus för att sätta honom på prov <i>(fresta och fälla honom)</i> och frågade: ”Är det tillåtet för en man att skilja sig från sin hustru av vilken anledning som helst <i>(finns det något lagligt skäl för skilsmässa)</i>?”


text:
Han svarade: <pb/>”Har ni inte läst att Skaparen från början gjorde dem till man och kvinna?” <i>[1 Mos 1:27]</i>


text:
<pb/>Och han fortsatte: <pb/>”Därför ska en man lämna sin far och sin mor för att leva med sin hustru, <pb/><t>och de två ska bli ett <i>(vara förenade, oskiljbara)</i>. <i>[Citat från 1 Mos 2:24.]</i></t>


text:
<pb/>De är inte längre två utan ett. <pb/>Det Gud har fogat <i>(limmat, fäst)</i> samman ska människan alltså inte skilja åt <i>(separera)</i>.”


text:
<pb/>De frågade: ”Varför har då Mose befallt mannen att ge henne ett skilsmässobrev och skilja sig <i>(skicka iväg henne)</i>?” <i>[Det är inte helt tydligt vad ”motbjudande” i 5 Mos 24:1-4 syftar på. Vissa ansåg att vad som helst hos hustrun som orsakade mannen obehag var ”motbjudande” och skäl nog för skilsmässa, medan de striktare menade att det handlade om sexuell otrohet. Andra hävdade att ordvalet, tillsammans med 3 Mos 20:10 gör att det inte kan syfta på otrohet i äktenskapet, eftersom detta bestraffades ju med stening, se t.ex. Joh 8:2-11 där man vill stena en kvinna som begått äktenskapsbrott. I så fall handlar skilsmässobrevet som Mose syftar på om sexuell synd innan äktenskapet under förlovningen, vilket var fallet i Matt 1:19 när Josef trodde att Maria varit otrogen.]</i>


text:
<pb/>Han svarade: ”Därför att era hjärtan är så hårda tillät Mose er att skiljas från era hustrur, men från begynnelsen var det inte så.


text:
Jag säger er: Den som skiljer sig från sin hustru av annat skäl än otukt och gifter sig med en annan, begår äktenskapsbrott.” <pb/><i>[Guds originalplan var att människor inte skulle skiljas, och därför är tanken att inte heller de som blir pånyttfödda - Jesu efterföljare - ska skilja sig. Äktenskapet gäller ”tills döden skiljer dem åt”, se Rom 7:1-3; 1 Kor 7:39. På samma sätt som i Bergspredikan sätter Jesus en högre standard än Mose lag. Det enda skälet till skilsmässa för troende par är otrohet. Paulus tar även upp ett fall då någon blir frälst och den andre vill skilja sig, då kan man inte hindra det, se 1 Kor 7:15. Gud hatar skilsmässa, se Mal 2:16, för han vet personligen vilken djup smärta det medför, se Jer 3:8. Hela frågan är ett dilemma där det är fel att skilja sig, men lika fel att tillämpa idealbilden på ett lagisk sätt, se Jesu svar till äktenskapsbryterskan i Joh 8:2-11. Det är intressant att i nästa stycke lyfter Jesus fram och välsignar barnen, de som ofta far illa vid en skilsmässa, se Matt 19:13-15.]</i>


text:
<pb/><i>[Det är inte bara fariséerna som blir förvånade över Jesu svar.]</i> Lärjungarna sade: ”Om detta är mannens ställning till hustrun är det bättre att inte gifta sig alls.”


text:
<pb/>Men Jesus sade: ”Det är inte alla som kan ta emot detta ord, utan det är för dem som har fått det givet <i>[fått gåvan av Gud att leva ogifta]</i>.


text:
<i>[Det finns tre kategorier:]</i> <pb/><t><i>[Medfödd:]</i> Det finns människor <i>(eunucker)</i> som är födda utan kön <i>(fysisk eller fysiskt oförmögna till äktenskap)</i>.</t> <t><i>[Påtvingad:]</i> Andra har blivit kastrerade av människor.</t> <t><i>[Frivillig:]</i> Andra har själva valt att göra sig könlösa <i>(avstå från äktenskap)</i> för himmelrikets skull.</t> <pb/>Den som kan får acceptera detta.” <pb/><i>[Jesus förutser att inte alla kan förstå att äktenskapet inte är för alla. Jesus betonar dock att det är relativt få som är kallade att leva i celibat, det är en kallelse. Det var ju Gud som såg på den syndfria människan och sade att det inte var gott att vara själv, se 1 Mos 2:18. Paulus som förespråkade att den som hade den kallelsen skulle förbli ogift i 1 Kor 7:24-28, sade också att det var en demonisk lära att förbjuda äktenskap, se 1 Tim 4:1-3.]</i>


text:
<pb/><i>[Nästa ämne är barnen som Jesus sätter stort värde på, men är de som ofta kommer i kläm vid en skilsmässa.]</i> <pb/>Sedan kom man till honom med barn <i>(2-11 år)</i>, man ville att han skulle lägga händerna på och be <i>[välsignelse]</i> över dem. Lärjungarna tillrättavisade <i>(hindrade och sade strängt till)</i> föräldrarna att inte komma med barnen. <i>[I tron om att Jesus hade viktigare saker för sig, eller att barnen inte var betydelsefulla för honom, motade lärjungarna bort föräldrarna.]</i>


text:
Då sade Jesus: ”Låt barnen vara och hindra dem inte från att komma hit till mig! Himmelriket tillhör sådana som de.”


text:
<pb/>Då <i>(plötsligt, oväntat)</i> kom en person fram till honom och frågade: ”Mästare, vad ska jag göra för gott för att få evigt liv?” <i>[Mannen var ung och rik, se Matt 19:20, 22. Han var också en ledare, antagligen en föreståndare i synagogan, se Luk 18:18.]</i>


text:
<pb/>Jesus svarade: ”Varför frågar du mig om vad som är gott? Det finns bara en som är god <i>[och det är Gud]</i>. Men vill du gå in i livet <i>(Guds överflödande liv, själva kärnan och meningen med livet, äkta liv)</i>, så måste du ständigt hålla budorden.”


text:
<pb/>Han frågade: ”Vilka?” <pb/><t>Jesus svarade:</t> <pb/>”Du ska inte mörda <i>[2 Mos 20:13]</i>, <pb/>du ska inte begå äktenskapsbrott <i>[2 Mos 20:14]</i>, <pb/>du ska inte stjäla <i>[2 Mos 20:15]</i>, <pb/>du ska inte vittna falskt <i>(ljuga i rättssalen) [2 Mos 20:16]</i>,


text:
<pb/>hedra <i>(visa respekt för)</i> din far och din mor <i>[2 Mos 20:12]</i> <pb/>och du ska älska din medmänniska som dig själv <i>[3 Mos 19:18]</i>.”


text:
<pb/>Den unge mannen <i>(omkring 20-40 år gammal)</i> sade: ”Jag har hållit alla dessa sedan unga år, vad saknar jag?” <i>[Frågan som han verkar ställa är varför han ännu inte fått frid i hjärtat, trots att han har försökt hålla buden?]</i>


text:
<pb/>Jesus svarade: ”Vill du vara fullkomlig <i>[och verkligen älska din nästa som dig själv som mannen hävdade att han gjorde, se vers 19]</i>, gå och sälj vad du äger och ge åt de fattiga. Då kommer du att ha en skatt i himlen. Kom sedan och följ mig.” <i>[För en sådan yttre handling skulle det behövas en inre förvandling. Jesus visste var mannens hjärta och skatt fanns: i hans rikedom, se Matt 6:21.]</i>


text:
När den unge mannen hörde detta, gick han bedrövad sin väg, för han hade många ägodelar <i>(ägde mycket jord och mark)</i>.


text:
<pb/>Då sade Jesus till sina lärjungar: ”Sannerligen säger jag er <i>(jag säger er sanningen)</i>, det är svårt för en rik människa att komma in i himmelriket.


text:
Igen säger jag er, det är lättare för en kamel att komma in genom ett nålsöga, än för den som är rik att komma in i Guds rike.” <pb/><i>[Jämförelsen mellan det största vanliga djuret i Mellanöstern i kontrast till den minsta öppningen i ett vanligt förekommande föremål, illustrerar att det är omöjligt mänskligt sett för en rik att ta sig in i himmelriket, om inte Gud griper in, se vers 26. Under medeltiden uppstod en sägen att en låg och smal port i Jerusalems mur kallades ”nålsögat”, men det finns inga belägg för att en sådan port fanns i bruk under Jesu tid.]</i>


text:
<pb/>När lärjungarna hörde detta häpnade de <i>(blev de helt överväldigade och förvånade)</i> och sade: ”Vem kan då blir frälst <i>(räddad från evig död)</i>?”


text:
Men Jesus såg på dem och sade: ”För människor är detta omöjligt, men för Gud <i>(tillsammans med, bredvid, i hans närvaro)</i> är allt möjligt.”


text:
<pb/>Då svarade Petrus och sade: ”Se, vi har lämnat allt för att följa dig <i>[i motsats till den rike unge mannen, se vers 22]</i>, vad kommer vi att få?”


text:
<pb/>Jesus svarade dem: ”Jag säger er sanningen, när allt återskapas <i>(föds på nytt)</i>, när Människosonen ska sitta ner på sin tron av härlighet <i>(ära, pris) [i tusenårsriket]</i>, då ska ni som har följt mig, också sitta på tolv troner och döma Israels tolv stammar.


text:
Var och en som har försakat <i>(fått överge)</i> hus eller bröder eller systrar eller far eller mor eller barn eller åkermark för att följa mig ska bli belönad många gånger om, och få evigt liv som arv.


text:
Många som <i>[nu]</i> är de första ska bli de sista, och många som <i>[nu]</i> är de sista ska bli de första.” <pb/><i>[Nästa stycke, Matt 20:1-16, förklarar detta påstående om ”de första” och ”de sista” genom en liknelse med vingårdsarbetare där alla får samma lön oavsett när på dagen de började arbeta. Vers 29 att ”försakat barn” måste ses i sitt sammanhang. Det kan betyda att man väljer att inte gifta sig och skaffa barn för himmelrikets skull, se vers 12. Är man däremot gift har Jesus nyss talat om äktenskapet och barnens höga värde, se vers 5 och 13. Ett av kraven för att bli en församlingsledare är att man tar hand om sin egen familj, se Tit 1:5-9; 1 Tim 3:1-13. Så versen kan inte tala om att lämna sina barn vind för våg för evangeliets skull! Det var Petrus som sade att han lämnat allt för att följa Jesus, till skillnad från den unge, och antagligen då också ogifte, rike mannen, se vers 27. Jesu svar riktar sig främst till Petrus. Han var antagligen den äldste av de tolv lärjungarna och den enda av dem som vi med säkerhet vet var gift. Lärjungaskapet innebar att han faktiskt under perioder fick lämna sin familj. Samtidigt ser vi Jesu omsorg. När Petrus kallas får han en väldig fiskfångst som gör att familjen är väl försörjd, se Luk 5:6. Jesus väljer också att låta Petrus hus i Kapernaum bli missionsbasen i Galiléen och Petrus får mycket tid med sin familj. När barnen är äldre följer Petrus hustru med på missionsresorna, se 1 Kor 9:5.]</i>


text:
<pb/><i>[Jesus berättar en liknelse för att illustrera påståendet i Matt 19:30: ”De första ska bli de sista, och de sista ska bli de första”. Gud liknas vid en vingårdsägare som hyr in säsongsarbetare för att bärga in druvskörden.]</i> <pb/>”Det himmelska kungariket kan liknas vid en landägare <i>(storbonde, familjefar)</i>, som tidigt på morgonen <i>[i gryningen vid sextiden]</i> gick ut för att leja arbetare till sin vingård.


text:
Han kom överens med dem om en dagslön på en denar <i>[den vanliga dagslönen för en arbetare]</i> och skickade sedan in dem till sin vingård.


text:
<pb/>Runt tredje timmen <i>(klockan nio på morgonen) [judisk tid räknas från soluppgången klockan sex på morgonen]</i> gick han ut igen och fick se andra män sysslolösa på torget.


text:
Runt sjätte timmen <i>(mitt på dagen)</i> och nionde timmen <i>(tretiden på eftermiddagen)</i> gick han ut igen.


text:
<pb/>Även vid elfte timmen <i>[klockan fem på eftermiddagen, en timma innan solen gick ned och arbetsdagen var slut]</i> gick han ut igen. När han såg några andra stå där sade han till dem: ’Varför står ni här hela dagen sysslolösa <i>(utan arbete)</i>?’


text:
De svarade honom: ’Därför att ingen har anställt oss.’ Han sade till dem: ’Gå in till vingården ni också.’


text:
<pb/>När det blivit kväll <i>[klockan sex, se vers 12]</i> sade vingårdens ägare till förmannen: ’Kalla på arbetarna och betala ut deras lön. Börja med de som kom sist och sluta med de första.’


text:
De som hade blivit anställda vid elfte timmen <i>(klockan fem)</i> kom och fick en denar var <i>[en dagslön]</i>.


text:
<pb/>När sedan de första kom antog de att de skulle få mer, men var och en av dem fick också en denar.


text:
och sade: ’De där som kom sist har bara arbetat en timme, ändå jämställer du dem med oss som har burit tunga bördor hela dagen och slitit i solens hetta.’


text:
<pb/>Då svarade han en av dem och sade <i>[personligen till honom]</i>: ’Min kamrat, jag behandlar inte dig illa <i>(sårar inte dig)</i>. Kom vi inte överens om en denar per dag?


text:
Ta det som tillhör dig och gå. Det är min vilja <i>(önskan)</i> att ge den siste lika mycket som dig.


text:
Har jag inte rätt att göra vad jag vill med det som är mitt? Eller är ditt öga förmörkat av ondska <i>[är ditt hjärta fyllt med ondska och avundsjuka]</i> för att jag är god <i>(generös)</i>?’ <pb/><i>[Jesus använder inte det vanliga ordet för vän och ömsesidig vänskap, ”philos”, utan ”hetairos” som kan översättas med kamrat eller kompanjon. Ordet användes inom judendomen för någon som var kvalificerad att vara en religiös lärare, men ännu inte var officiellt ordinerad. Att Jesus använder detta ord här kan visa på en utsträckt hand, Jesus vill vara vän, men vänskapen behöver bekräftas. De två andra gångerna ordet används i Nya Testamentet är Matt 22:12 och Matt 26:50. Vid båda dessa tillfällen visar det sig att den andra parten har onda intentioner.]</i>


text:
<pb/>Så ska de som <i>[nu]</i> är de sista <i>[då]</i> bli de första, och de som <i>[nu]</i> är de första ska <i>[då]</i> bli de sista.”


text:
<pb/><i>[Jesus och lärjungarna befinner sig i Jordandalen, i närheten av Jeriko, se vers 29. Jesus förutsäger nu på nytt sin död och uppståndelse. Han började tala mer öppet om detta, se Matt 16:21; 17:22. Tematiskt hör detta ihop med hur ”de sista ska bli de första, och de första ska bli de sista”. Jesus, den förstfödde i skapelsen, se Kol 1:15, skulle bli behandlad som den lägsta av alla förbrytare och korsfästas, men sedan uppstå och bli över alla andra namn, se Fil 2:5-11.]</i> <pb/>När Jesus var på väg upp till Jerusalem, tog han de tolv lärjungarna avsides <i>(för att tala enskilt med dem)</i>. Där längs med vägen <i>[medan de vandrade framåt]</i> sade han till dem:


text:
”Se, vi går nu upp till Jerusalem. Människosonen ska utlämnas åt översteprästerna och de skriftlärda, och de ska döma honom till döden.


text:
De ska utlämna honom åt hedningarna för att han ska hånas och pryglas hårt och bli korsfäst, men på den tredje dagen ska han uppstå.”


text:
<pb/>Då kom <i>[Salome]</i> Sebedaios söners mor fram till Jesus tillsammans med sina söner <i>[Jakob och Johannes, två av Jesu tolv lärjungarna, se Mark 10:35]</i>. Hon föll på knä och ville be honom om något.


text:
<pb/>Han frågade henne: ”Vad vill du?” <pb/><t>Hon sade: ”Lova mig att mina båda söner får sitta bredvid dig i ditt rike, den ene till höger och den andre till vänster.” <i>[De två förnämsta platserna i Guds rike.]</i></t>


text:
<pb/>Jesus svarade <i>[och riktade sig nu främst till Jakob och Johannes]</i>: ”Ni vet inte vad ni ber om. Kan ni dricka den bägare som jag ska dricka?” <pb/><t>De svarade: ”Ja, det kan vi.”</t>


text:
<pb/>Då sade han: ”Ni ska dricka min bägare, men platserna till höger och till vänster om mig är inte min sak att ge bort. De ska ges åt dem som min Far har förberett dem till.” <pb/><i>[Det är uppenbart att Jakob och Johannes inte förstått vad de frågat efter. Bara Jesus kan bära världens synd. Att ”dricka bägaren” är en bild på att gå igenom lidande, se Ps 75:8; Jes 51:17. Jesus förutsäger dock att de kommer att lida för sin tro senare. Jakob halshöggs, se Apg 12:2 och Johannes deporterades till ön Patmos, se Upp 1:9.]</i>


text:
<pb/>När de tio <i>[andra lärjungarna]</i> hörde detta blev de förargade på de båda bröderna <i>(de kände en djup smärta och ilska därför att något orätt hade skett)</i>. <i>[Deras missnöje bottnade i avundsjuka och samma begär att vara främst, så Jesus tar tillfället i akt och undervisar dem alla om sant tjänande.]</i>


text:
Jesus kallade till sig dem <i>[allihopa]</i> och sade: ”Ni vet att härskarna över hednafolken är herrar <i>(utövar ett undertryckande herravälde)</i>, och de högt uppsatta <i>(mäktiga)</i> använder sin makt för att förtrycka dem <i>(styr som tyranner)</i>.


text:
På samma sätt som Människosonen har kommit, inte för att bli tjänad, utan för att tjäna och ge sitt liv till lösen för många.”


text:
<pb/>Medan de var på väg ut från <i>[den gamla staden]</i> Jeriko följde en stor skara honom. <pb/><i>[Matteus och Markus beskriver att Jesus ”var på väg ut från Jeriko”, se Mark 10:46. Lukas däremot skriver att han ”närmar sig Jeriko” när denna händelse inträffar, se Luk 18:35. Detta kan först ses som en motsägelse, men utgrävningar har visat att det fanns två Jeriko på Jesu tid. Den gamla staden Jeriko som omnämns i Jos 6:24-26 är den mest kända, men strax söder om den byggde Herodes den store en ny stad som kallades det romerska Jeriko. Här i det romerska Jeriko fanns palats, amfiteater, bassänger osv. och Herodes tillbringade vintrarna här. En annan skillnad som inte heller den är en motsägelse är att Matteus skriver att det var två blinda, medan Markus och Lukas skriver att det var en. Av de två männen som fick sin syn väljer de att fokusera på den ene blinde som hette Bartimaios, se Mark 10:46; Luk 10:35.]</i>


text:
<pb/>Där <i>[mellan den gamla staden Jeriko och det nya romerska Jeriko]</i> satt två blinda vid vägkanten, och när de fick höra att Jesus gick förbi ropade de: ”Herre, Davids son, förbarma dig över oss!”


text:
Folket tillrättavisade dem skarpt <i>(gav dem en tydlig varning)</i> att vara tysta, men de ropade ännu högre: ”Herre, Davids son, förbarma dig över oss!”


text:
<pb/>Då fylldes Jesus av medlidande med dem och rörde vid deras ögon och på en gång kunde de se, och de följde honom.


text:
<pb/><i>[Denna händelse inleder den sista veckan av Jesu verksamma tjänst. Det var vår och alla judar vallfärdade till Jerusalem för att fira påskhögtiden. Detta gjorde även Jesus och lärjungarna. På vägen dit hade de passerat området Peréen öster om Jordanfloden, för att sedan komma till staden Jeriko. De hade vandrat upp den sista sträckan mot Jerusalem och var nu i byn Betfage, som ordagrant betyder ”fikonhuset”.]</i> <pb/>När de <i>[Jesus, lärjungarna och följet med alla som var på väg för att fira påskhögtiden]</i> närmade sig Jerusalem och kom till <i>[byn]</i> Betfage vid Olivberget, skickade Jesus iväg två lärjungar


text:
och sade till dem: ”Gå in i byn som ligger framför er, genast ska ni hitta en åsna stå bunden där, och bredvid henne ett föl. Lossa dem och för dem till mig!


text:
Om någon säger något till er ska ni svara: ’Herren behöver dem.’ Då ska han på en gång skicka iväg dem.”


text:
”Säg till Sions dotter <i>[ni som bor i Jerusalem]</i>: ’Se, din Konung kommer till dig på ett ödmjukt sätt <i>(milt, i frid, utan arrogans)</i>, ridande på en åsna, på ett föl, ett lastdjurs föl.’”


text:
De hämtade åsnan och fölet och lade sina mantlar <i>(ytterkläder)</i> på dem, och han satte sig därpå.


text:
En mycket stor folkskara bredde ut sina mantlar på vägen, andra skar kvistar från träden och strödde ut dem på vägen. <i>[Verbformen indikerar att man gjorde detta under hela sträckan som Jesus red in mot Jerusalem.]</i>


text:
Folkskaran som gick före honom, och de som gick efter honom ropade högt <i>(man sjöng gång på gång)</i>: <pb/>”Hosianna <i>(rädda, fräls oss nu)</i> Davids son! <pb/><t><i>[Arvtagaren till Davids rike, Guds utlovade Messias.]</i></t> <pb/>Välsignad <i>(värd att prisas)</i> är han som kommer i Herrens namn! <pb/><t><i>[Den som Herren utvalt att vara vår kung.]</i></t> <pb/>Hosianna i höjden <i>(himlen)</i>!” <pb/><i>[Under påskhögtiden sjöng man från Psalm 113-118, de så kallade Hallel-psalmerna. Här sjunger man stroferna 118:25-26, och lägger till delen ”Davids son” och hyllar Jesus som Messias.]</i>


text:
<pb/>När han kom in i Jerusalem kom hela staden i rörelse <i>(i upplopp, skakades)</i>, och man frågade: ”Vem är detta?”


text:
<pb/><i>[Det var redan sent när Jesus red in i Jerusalem, så han ser på allt som pågår där och lämnar Jerusalem för att övernatta i Betania där han tillbringar nätterna, se Mark 11:11-12. Matteus i sin mer tematiska framställning tar inte med detta här utan går vidare på huvudtemat att Jesus kommer in i templet, detta fullbordar också Mal 3:1 där Herren plötsligt kommer till sitt tempel. Jesus börjar också fullborda Sak 14:21 där det står att det inte ska vara någon ”köpman” i templet.]</i> <pb/>Jesus gick till templet <i>[nästa dag]</i> och drev ut alla som sålde och köpte där. Han välte omkull borden för dem som växlade pengar och stolarna för dem som sålde duvor.


text:
Han sade till dem: <pb/>”Det står skrivet: <pb/><t>’Mitt hus ska kallas ett bönens hus.’ <i>[Jes 56:7]</i></t> <pb/>Men ni har gjort det till <pb/><t>’ett rövarnäste’.” <i>[Jer 7:11]</i></t> <pb/><i>[Det religiösa ledarskapet hade rånat folket på flera plan. Dels rent ekonomiskt med stora mellanskillnader för att växla pengar och köpa offerdjur, men också andligt genom att inte leda människor till en personlig relation med Gud.]</i>


text:
<pb/>Blinda och lama <i>(halta, lytta, ofärdiga)</i> kom fram till honom i templet, och han botade dem.


text:
När översteprästerna och de skriftlärda såg allt det märkliga han gjorde och hörde hur barnen ropade i templet: ”Hosianna Davids son!” blev de förargade


text:
och sade till honom: ”Hör du vad de säger?” Jesus svarade: ”Ja, har ni aldrig läst orden: Barns och spädbarns rop har du gjort till en lovsång åt dig?” <i>[Ps 8:2]</i>


text:
<pb/><i>[Markus som ger fler detaljer berättar hur Jesus på måndagsmorgonen förbannar ett fikonträd som bara hade löv men ingen frukt. Det är redan mörkt när de går tillbaka och det är först nästa morgon som lärjungarna ser hur trädet har vissnat från roten, se Mark 11:12-14, 20-24. Matteus som skriver mer tematiskt väver ihop händelsen som skedde i två steg under två dagar. Notera att han skriver ”på morgonen”, utan att ange vilken morgon, så det är ingen motsägelse.]</i> <pb/>På morgonen <i>[dagen innan]</i>, när han gick in i staden, blev han hungrig.


text:
Han fick se ett fikonträd vid vägen och gick fram till det men hittade ingenting annat på det än blad. Då sade han till det: ”Aldrig någonsin ska du bära frukt.” På en gång vissnade trädet. <pb/><i>[Varför förbannade Jesus fikonträdet? Bibeln svarar inte direkt på detta, men både templets rening och det förbannade fikonträdet är två starkt symboliska handlingar. Så här på våren borde trädet haft frukt. Fikonträdet producerar grön frukt innan löven visar sig, och om det inte fanns någon frukt nu så skulle det inte bära någon frukt det året. Det här trädet verkade på utsidan ha en stor skörd, men vid närmare granskning var det helt utan frukt - trädet hycklade. Fikonträdet är en bild på Israel, se Jes 8:12-13, och religiöst hyckleri är något som alltid får Jesu skarpaste tillrättavisning.]</i>


text:
<pb/>När lärjungarna såg detta <i>[dagen efter Jesus talat till det, se Mark 11:20]</i> blev de förundrade <i>(förvånade, chockade)</i> och frågade: ”Hur kunde fikonträdet vissna så snabbt?”


text:
Jesus svarade: ”Jag säger er sanningen <i>(sannerligen, amen)</i>, om ni har tro och inte tvivlar, ska ni inte bara göra det som skedde med fikonträdet, utan ni ska också kunna säga till detta berg <i>[och Jesus tar nu som exempel Olivberget där de befinner sig]</i>: ’Upp med dig och kasta dig i havet <i>[Medelhavet]</i>’, och det skulle ske.


text:
Vad helst ni frågar om i bön ska ni få, om ni tror.” <pb/><i>[Jesus använder händelsen med fikonträdet för att undervisa den andliga principen för tro, bön och bönesvar. På samma sätt som trädet på en gång vissnade från roten, men det dröjde innan resultatet blev synligt i lövverket, tar Gud emot bönen och svarar på en gång, men resultatet kan dröja innan det manifesterar sig i det naturliga.]</i>


text:
<pb/>När han hade kommit till templet och höll på att undervisa kom översteprästerna och folkets äldste fram till honom <i>[avbröt hans undervisning]</i> och frågade: ”Vad har du för fullmakt <i>(auktoritet)</i> att göra detta? Och vem har gett dig den fullmakten?” <pb/><i>[De syftar antagligen på Jesu agerande dagen innan då han drev ut dem som sålde och köpte, men även tidigare händelser som intåget i templet och barnens lovsång till honom. Svaret är förstås enkelt - han gör sin Faders vilja. Ett sådant svar skulle dock leda till att Jesus blev anklagad för hädelse. De religiösa ledarnas fråga är ingen oskyldig undran utan en fälla, som Jesus lätt genomskådar.]</i>


text:
<pb/>Jesus svarade: ”Jag har också en fråga till er, och om ni svarar på den ska jag säga er vad jag har för fullmakt att göra detta.


text:
Dopet Johannes döpte med, varifrån kom det? Från himlen eller från människor?” <pb/><t>De överlade med varandra <i>(diskuterade mellan sig)</i>: ”Om vi svarar: ’Från himlen’, svarar han: ’Varför trodde ni då inte på honom?’</t>


text:
<t>Men om vi svarar: ’Från människor’, får vi folket emot oss <i>(måste vi frukta folket)</i>, för alla anser ju att Johannes var en profet.”</t>


text:
<t>Därför svarade de: ”Vi vet inte.”</t> <pb/><i>[De judiska ledarna var fast i ett dilemma som de själva skapat. De frågar dock inte ”vad är sant?” eller ”Vad är rätt?” utan ”Vad är säkrast för oss?” Att inte ta ställning är den väg hycklare och de som bara följer den rådande opinionen ofta tar. Så gjorde varken Jesus eller Johannes, se Mark 12:14; Matt 11:7-10. Jesus vägrar spela med i deras spel.]</i> <pb/>Jesus sade till dem: ”Då säger inte heller jag till er vad jag har för fullmakt att göra detta.”


text:
<pb/><i>[Jesus frågar översteprästerna och folkets äldste:]</i> ”Vad säger ni om det här? <pb/>En man hade två söner. Han gick fram till den förste och sade: ’Min son, gå idag och arbeta i vingården.’


text:
<pb/>Fadern vände sig till den andra sonen som svarade: ’Ja, herre’ <i>[Ja, jag ska gå]</i>, men han gick inte.


text:
<pb/>Vem av dessa två gjorde faderns vilja?” <pb/><i>[Det är anmärkningsvärt att den andra sonen säger ”herre” och inte ”far”. Det är en anspelning på översteprästernas felaktiga inställning till Gud. Istället för ett barns kärlek och nära relation till fadern var de fulla av insmickrande falsk underdånighet.]</i> <pb/>De svarade: ”Den första.” <pb/><t>Jesus sade till dem: ”Jag säger er sanningen, skatteindrivare och prostituerade ska komma in i Guds rike före er.</t>


text:
<t>För Johannes kom, och han visade er vägen till rättfärdighet, men ni trodde inte på honom. Tullindrivarna och hororna trodde på honom, och ni såg det, men inte heller då ångrade ni er och trodde på honom.”</t>


text:
<pb/><i>[Jesus fortsätter att tala till översteprästerna och folkets äldste och ger ännu en liknelse följd av en fråga:]</i> ”Lyssna till en annan liknelse: <pb/>En husbonde <i>(en välbärgad landägare, familjefar)</i> planterade en vingård <i>[som är en bild på Israel, se Jes 5:1-7]</i>. Han byggde en mur kring den, högg ut en vinpress och byggde ett vakttorn. Därefter arrenderade han ut vingården till vinodlare <i>(vingårdsarbetare)</i> och reste bort.


text:
När skördetiden närmade sig skickade han sina tjänare <i>[tre stycken, se vers 35]</i> till vinodlarna för att hämta sin del av skörden. <i>[Vinodlarna som arrenderade marken förväntades ge en viss del av skörden till ägaren som hyra.]</i>


text:
<pb/>Men arrendatorerna grep tjänarna och misshandlade en, dödade en annan <i>[med svärd]</i> och stenade en. <pb/><i>[Kan syfta på Jer 37:15; Jer 26:20-23; 2 Krön 24:21 där Guds profeter just misshandlades, dödades med svärd och stenades. Se även Matt 23:37.]</i>


text:
<pb/>Igen skickade han dit andra tjänare, fler än första gången, och de behandlade dem likadant. <i>[Gud hade sänt profeter till sitt folk, bl.a. Johannes Döparen, se Matt 17:12-13.]</i>


text:
<pb/>Men när vinodlarna fick se sonen sade de till varandra: ’Här har vi arvtagaren. Kom, vi dödar honom så får vi hans arv.’


text:
<pb/><i>[Jesus avslutar nu liknelsen med en fråga:]</i> När nu vingårdens ägare kommer, vad gör han då med dessa vinodlare <i>(arrendatorer)</i>?”


text:
<pb/>De <i>[översteprästerna och de äldste]</i> svarade honom: ”Dessa ondskefulla män får möta en ondskefull död. Vingården arrenderar han sedan ut till andra vinodlare som ger honom hans del av skörden i rätt tid.”


text:
<pb/>Jesus sade: ”Har ni aldrig läst vad som står i skrifterna <i>[Ps 118:22-23]</i>: <pb/>Hörnstenen som husbyggarna förkastade <pb/><t>har blivit en hörnsten.</t> <pb/>Herren har gjort den till detta, <pb/><t>och underbar är den i våra ögon.</t> <pb/><i>[Hörnstenen är den första stenen i bygget och som alla andra stenar riktas efter.]</i>


text:
<pb/>Jag säger er, detta är anledningen till att Guds rike ska tas ifrån er och ges åt ett folk hos vilket det kan bära frukt.


text:
Den som faller på denna sten blir krossad, men den som stenen faller på blir söndersmulad.” <pb/><i>[Jesus knyter an till Gamla Testamentets bildspråk där Messias liknas vid en sten. Bilden av en stötesten finns i Jesaja 18:14-15, och stenen som krossar finns i Daniel 2:34-35, 44-45.]</i>


text:
<pb/>När översteprästerna och fariséerna hörde hans liknelser förstod de att det var dem han talade om.


text:
<pb/><i>[Det här är den tredje liknelsen Jesus ger som svar på det religiösa ledarskapets frågor när han undervisade i templet under den sista påskveckan, se Matt 21:23-46. I de tidigare två liknelserna konfronterade Jesus de religiösa ledarna att de inte hade varit trogna sitt uppdrag, nu i den sista liknelsen att de också förlorar privilegiet och förmånerna.]</i> <pb/>Jesus talade igen till dem med liknelser och sade:


text:
<pb/>”Det himmelska kungariket kan liknas med en kung som ordnade med bröllopsfestligheter för sin son. <pb/><i>[I judiska liknelser är ofta kungen Gud, och här liknas då Jesus vid sonen. Enligt den dåtida seden gick först en inbjudan ut utan exakt datum, något år innan bröllopet. När väl bröllopet närmade sig kom inbjudan att festen var redo. Tjänarna är alla profeter och gudsmän som Gud sänt till Israels folk i Gamla Testamentet. Bröllopsfesten närmar sig och Johannes Döparen och Jesus hade gjort den andra inbjudan att festen var redo.]</i>


text:
<pb/>Han skickade ut sina tjänare för att kalla på dem som redan hade fått inbjudan till bröllopsfesten, men de vägrade att komma.


text:
<pb/>Igen skickade han ut tjänare. <i>[Kungen visar mer tålamod än vad som förväntas.]</i> Han befallde att dessa andra tjänare skulle säga till de inbjudna: ’Jag har ordnat för lunchen <i>[ordagrant ”dagens första måltid”, frukost eller tidig lunch]</i>, mina oxar och gödkalvar är slaktade och allt är färdigt. Kom till bröllopsfestligheterna!’ <i>[Kungen ville att alla skulle vara med från början på bröllopet som ofta varade i upp till sju dagar.]</i>


text:
<pb/>Men de brydde sig inte om <i>(tog lätt på)</i> inbjudan. En gick bort till sin åker <i>(gård)</i>, en annan till sina affärer.


text:
Då greps kungen av vrede, skickade ut sina soldater och lät döda mördarna och bränna ner deras stad. <pb/><i>[Budbärarna möttes av två reaktioner - apati och hat. Att bränna ner en besegrad stad var en dåtida vanlig militär praxis. Det kan vara Jerusalem som Jesus profetiskt syftar på, fyrtio år senare brändes den ner av romerska arméer. När människor väljer bort Guds beskyddande hand, tillåts ibland jordiska arméer att bli ett redskap i hans hand, se t.ex. de assyriska arméerna i Jes 10:5.]</i>


text:
<pb/>Sedan sade han till sina tjänare: ’Allt är ordnat för bröllopet, men de inbjudna var inte värdiga.


text:
Gå ut och ställ er där vägarna går ut <i>[där det finns mycket folk]</i> och bjud alla ni ser till bröllopet.’


text:
Då gick tjänarna ut på vägarna och samlade ihop alla de träffade på, onda och goda, och bröllopssalen fylldes med gäster.


text:
<pb/>När kungen kom för att se på gästerna <i>(blicka ner på dem, som från en läktare på en teater)</i> fick han se en man som inte var klädd i bröllopskläder. <i>[Det är troligt att värden erbjöd gästerna bröllopskläder eftersom de kom direkt från vägarna. Att vägra de kläder som erbjöds var därför ett hån mot värden. Bröllopskläderna kan vara en bild på rättfärdigheten i Kristus som är given som en gåva, se Jes 61:10; Rom 13:12; Upp 19:8.]</i>


text:
Han sade till honom: ’Min kamrat, hur har du kommit in här utan att ha bröllopskläder?’ Mannen var helt svarslös.


text:
Då sade kungen till tjänarna: ’Bind honom till händer och fötter och kasta ut honom i mörkret här utanför.’ Där ska man gråta ljudligt och skära tänder <i>(där råder ångest, hat och ondska, ordagrant ”rent fysiskt skaka av skräck”)</i>.


text:
<pb/><i>[Jesus avslutar med ett ordspråksliknande uttryck:]</i> Många är kallade <i>(inbjudna)</i>, men få är utvalda <i>[har valt att lyda]</i>.”


text:
<pb/><i>[Nu följer fyra frågor ställda av olika personer. I ordningen för den judiska påskmåltiden, Haggadah, finns det just fyra frågor som ställs och besvaras. Att Matteus väljer att ta med dessa frågor just här under påskveckan är en tydlig koppling som Matteus judiska läsare inte kunde undgå att se.]</i> <pb/>Då gick fariséerna iväg och planerade hur de skulle kunna få Jesus att säga något som de kunde arrestera honom för.


text:
De sände sina lärjungar tillsammans med Herodes anhängare <i>[de som stödde den dåvarande romerska kungen Herodes släkt]</i> till Jesus. <pb/><t>De sade: ”Lärare, vi vet att du älskar sanningen <i>(du är sann)</i> och du lär ut Guds väg <i>(undervisar om hur man ska leva)</i> på rätt sätt. Du söker inte någons godkännande, och behandlar alla lika.</t>


text:
<t>Så berätta för oss, vad är din åsikt i den här frågan? Är det rätt <i>(i enlighet med Guds lag)</i> att betala <i>[individuell och årlig]</i> skatt till Ceasar <i>(kejsaren)</i> eller inte?” <i>[Många judar tolkade budet som Herren gett, att inte ha en utländsk kung över sig i sitt land, som en ursäkt för att inte betala skatt till romarna, se 5 Mos 17:15.]</i></t>


text:
<pb/>Jesus kände <i>(märkte, kände igen)</i> deras ondska <i>(fula intentioner)</i> och sade: ”Ni skenheliga <i>(som låtsas att ni vill ha svar)</i>, varför försöker ni sätta dit mig? <i>[Om Jesus svarade ”ja” skulle det reta upp judarna som hatade den romerska ockupationen, medan ett ”nej” skulle kunna leda till åtal för uppror mot romerska staten.]</i>


text:
Visa mig det mynt som man betalar skatten med!” Då hämtade de en denar. <pb/><i>[En denar var det vanligaste romerska myntet, värdet motsvarade en dagslön för en arbetare. På ena sidan fanns en bild på den dåvarande kejsaren Tiberius huvud, och längs med kanten en inskrift på latin: Tiberius Ceasar Augustus - den gudomlige Augustus son. De romerska mynten ansågs vara en hädelse bland judarna och fick inte användas i templet. Texten och bilden bröt mot både det första och andra budet - att inte ha några andra gudar och att inte göra några ingraverade bilder.]</i>


text:
De svarade: ”Ceasars.” <i>[Ceasar var både namnet och titeln på den romerska kejsaren.]</i> Då sade han till dem: ”Betala <i>(ge tillbaka till)</i> Ceasar det som tillhör Ceasar, och Gud det som tillhör Gud.” <pb/><i>[Människan är skapad till Guds avbild, se 1 Mos 1:26-27. På samma sätt som myntet var präglad av kejsaren och tillhörde honom, bär människan Guds bild i sitt innersta och tillhör honom.]</i>


text:
<pb/>När de hörde detta blev de helt chockade <i>(förvånade)</i>, och de lämnade honom och gick sin väg.


text:
<pb/><i>[Den andra frågan är ställd av saddukéer. Denna grupp som var i majoritet i Sanhedrin trodde bara på de fem Moseböckerna, men inget övernaturligt som änglar och ett liv efter döden, se Apg 23:8.]</i> <pb/>Samma dag kom det fram några saddukéer - de påstår att det inte finns någon uppståndelse - och de frågade honom:


text:
”Mästare, Mose har sagt: <pb/>Om någon dör barnlös ska hans <i>[yngre ogifta]</i> bror gifta sig med änkan <pb/><t>och skaffa efterkommande åt brodern.</t> <pb/><i>[En korrekt sammanfattning av 5 Mos 25:5-10, som garanterar en barnlös änkas försörjning i ett samhälle där hon annars skulle tvingats ut i tiggeri. Seden bevarar också den avlidne mannens namn. Dessa äktenskap kallas leviratsäktenskap, från det latinska ordet levir, som betyder svåger. Seden fanns redan innan Mose lag, se 1 Mos 38:8.]</i>


text:
<pb/>Det fanns här hos oss sju bröder. Den förste gifte sig och dog, och då han inte hade några barn fick hans bror överta hustrun.


text:
Vem av de sju blir hon hustru till vid uppståndelsen? Alla har ju varit gifta med henne.” <pb/><i>[Saddukéerna ville visa på orimligheten med en uppståndelse med hjälp av detta exempel som de säkert använt som argument i tidigare diskussioner med fariséerna. Exemplet kan komma från en berättelse från apokryferna, Tobit 3:7-15, där just en kvinna gift sig med sju män utan att ha fått barn. De antog att den uppståndna kroppen skulle vara som den nuvarande mänskliga kroppen, se även Paulus resonemang i samma ämne i 1 Kor 15:12-58.]</i>


text:
<pb/>Jesus svarade dem: ”Ni har fel <i>(har vandrat bort från sanningen)</i> eftersom ni varken förstår <i>(känner till)</i> skrifterna eller Guds kraft.


text:
Vid uppståndelsen <i>[i det uppståndna livet med uppståndelsekroppar]</i> gifter man sig inte och blir inte bortgift, utan man är som änglarna i himlen. <i>[Jesus nämner i förbifarten också änglar som de inte trodde på.]</i>


text:
När det gäller uppståndelsen av de döda, har ni inte läst vad Gud har sagt till er <i>[i 2 Mos 3:6]</i>:


text:
’Jag är <i>[inte var]</i> Abrahams Gud, och Isaks Gud och Jakobs Gud’? Han är inte en Gud för de döda, utan för levande!”


text:
<pb/>När folket <i>[på tempelplatsen]</i> hörde detta häpnade de över hans undervisning <i>(de var helt överväldigade, förvånade)</i>.


text:
<pb/>När fariséerna fick höra att Jesus hade gjort saddukéerna svarslösa <i>[ordagrant ”stängt deras munnar”]</i> samlades de igen. <i>[Fariséerna hade först blivit svarslösa och försöker nu på nytt komma på ett sätt att fälla Jesus.]</i>


text:
Då svarade han honom: <pb/>” ’Du ska älska <i>(osjälviskt, utgivande)</i> Herren, din Gud, <pb/><t>med hela ditt hjärta</t> <t>och med hela din själ</t> <t>och med hela ditt förstånd <i>(intellekt)</i>.’</t> <pb/><i>[Citat från 5 Mos 6:5, de tre referenserna till människans olika delar visar att det första budet involverar hela personen. I hebreiskan är det sista ordet ”kraft” som är ett rikt ord som Matteus och Lukas översätter med förstånd, se Luk 10:27, medan Markus väljer kraft, se Mark 12:30.]</i>


text:
Sedan följer ett av samma slag: <pb/>’Du ska älska <i>(osjälviskt, utgivande)</i> din nästa som dig själv.’ <i>[3 Mos 19:18]</i>


text:
<pb/>På dessa två bud hänger hela lagen och profeterna <i>(de summerar lagen och profeterna, allt där har sin utgångspunkt från dessa bud)</i>.”


text:
<pb/><i>[Innan fariséerna hann gå undan, efter tre försök att snärja Jesus med frågor, tar Jesus initiativet och tar upp själva kärnfrågan - Vem är Messias. Kristus är den grekiska översättningen av hebreiskans Messias, som betyder ”den Smorde”.]</i> <pb/>Medan fariséerna var samlade där ställde Jesus en fråga till dem,


text:
<pb/>Han sade: ”Hur kan då David, genom Anden <i>(inspirerad av den helige Ande)</i> kalla honom Herre, och säga:


text:
<pb/>’Herren <i>[Jahve - Gud Fadern]</i> sade till min herre <i>[Guds Son, Messias]</i>: <pb/><t>Sätt dig på min högra sida,</t> <pb/>tills jag har lagt dina fiender under dina fötter.’ <pb/><i>[Citat från Psalm 110:1 som är en kröningspsalm, komponerad för att användas då en ny kung bestiger tronen. Den är messiansk och beskriver hur Gud Fadern kröner Jesus. Hebreiskan använder två olika ord för Herre, först ”Jahve” och sedan ”Adonai”.]</i>


text:
<pb/>Ingen kunde svara på Jesu fråga. Från den dagen vågade ingen längre ställa fler frågor till honom.


text:
<pb/>”Lagexperterna och fariséerna sitter på Mose stol <i>[för att tolka lagen, undervisa och utöva auktoritet]</i>.


text:
Allt de säger, det ska ni göra och hålla <i>(bevara, skydda)</i>, men ta inte efter deras handlingar, de predikar en sak men gör något annat <i>[praktiserar inte det de själva lär ut]</i>.


text:
De binder ihop <i>(fängslar med kedjor)</i> tunga bördor <i>(ryggsäckar med packning)</i> och lägger dem på människornas axlar, men själva vill de inte ens lyfta ett finger för att hjälpa <i>(underlätta)</i>.


text:
Alla sina gärningar gör de för att få uppmärksamhet av människor <i>(bli sedda som en skådespelare som spelar en roll på en scen)</i>. <pb/>De breddar sina böneremmar <pb/><t>och förstorar sina hörntofsar.</t> <pb/><i>[Böneremmarna syftar på de läderremmar med små boxar med bibelord, hebreiska ’tefillin’, som man band på huvudet och armen. Alla judar bar hörntofsar, hebreiska ’tsitsit’. De fästes på mantelhörnen för att ständigt påminna om lagen, se 4 Mos 15:38. Jesus bar sådana tofsar, se Matt 9:20, men för många skriftlärda och fariséer hade dessa blivit statussymboler. Desto större tofs, desto mer rättfärdig.]</i>


text:
<pb/>De älskar att sitta vid honnörsborden under bjudningarna <pb/><t>och sitta på de bästa platserna i synagogorna <i>[där de kunde blicka ut över församlingen]</i>,</t>


text:
<pb/>och att bli hälsade <i>(med respekt och ära)</i> på torgen, <pb/><t>och tilltalas ’Rabbi’ <i>(lärare)</i> av människorna.</t>


text:
<pb/>Stå inte efter att bli kallad Rabbi <i>(lärare) [låt inte människor sätta er på en sådan piedestal]</i>, <pb/><t>för ni har en Lärare, och ni är alla bröder.</t>


text:
<pb/>Kalla ingen här på jorden din fader <i>[sätt inte människor högre än Gud]</i>, <pb/><t>för ni har en Fader som är i himlen.</t>


text:
<pb/>Låt er inte heller bli kallade mästare <i>(guide, vägledare)</i>, <pb/><t>för en är er mästare <i>(guide, vägledare)</i>, Kristus.</t>


text:
<pb/>Den som upphöjer sig själv <i>(med arrogans och högmod)</i>, <pb/><t>ska bli ödmjukad <i>(tvingas böja sig)</i>,</t> <t>och den som ödmjukar sig,</t> <pb/>ska bli upphöjd <i>(ärad)</i>.”


text:
<pb/><i>[I följande punkter utbrister Jesus i djup förtvivlan över det andliga ledarskapets förfall. I Bergspredikan gav Jesus åtta välsignelser till de rättfärdiga, se Matt 5:3-10. Nu följer sju parallella motsatta verop.]</i> <pb/>”Ve er <i>(uttryck för intensiv förtvivlan)</i>, skriftlärda och fariséer, <pb/><t>ni hycklare <i>(som bara spelar ett skådespel för andra, som säger en sak men gör en annan)</i>.</t> <pb/>Ni stänger <i>[genom er dubbelmoral dörren till]</i> himmelriket för <i>(mitt framför näsan på)</i> människorna. Själva går ni inte in, och dem som vill komma in hindrar ni från att göra det. <pb/><i>[I kontrast till den första välsignelsen att himmelriket tillhör dem som är fattiga i anden, se Matt 5:3, så går det första veropet till den som stänger ute människor från himmelriket och en äkta gudsrelation.]</i>


text:
<pb/>Ve er <i>(uttryck för intensiv förtvivlan)</i>, skriftlärda och fariséer, <pb/><t>ni hycklare <i>(som bara spelar ett skådespel för andra)</i>.</t> <pb/>Ni reser över land och hav för att göra någon till en proselyt <i>(en hedning som konverterat till judendomen)</i>, och när han har blivit det, gör ni honom till ett Gehennas barn <i>(en som tillhör helvetet)</i>, dubbelt värre än ni själva. <pb/><i>[I kontrast till välsignelsen över de milda som ska ärva jorden, se Matt 5:5.]</i>


text:
<pb/>Ve er <i>(uttryck för intensiv förtvivlan)</i>, <pb/><t>ni blinda ledare. <i>[Här används inte hycklare utan blind ledare, samma språkbruk som i Matt 15:14.]</i></t> <pb/>Ni säger: Om någon svär vid templet, betyder det ingenting. Men om någon svär vid guldet i templet, då är han bunden vid sin ed.


text:
<pb/>Ni säger också: Om någon svär vid altaret, betyder det ingenting. Men om någon svär vid gåvan på altaret, då är han bunden vid sin ed.


text:
Den som svär vid himlen svär både vid Guds tron och vid honom som sitter på den. <pb/><i>[I kontrast till välsignelsen över dem som ”hungrar och törstar efter rättfärdighet” som ska bli fullständigt mättade, se Matt 5:6.]</i>


text:
<pb/>Ve er <i>(uttryck för intensiv förtvivlan)</i>, skriftlärda och fariséer, <pb/><t>ni hycklare <i>(som bara spelar ett skådespel för andra)</i>.</t> <pb/>Ni ger tionde <i>[enligt 5 Mos 14:22]</i> av <i>[era minsta små kryddor]</i> er <pb/><t>mynta,</t> <t>dill</t> <t>och kummin,</t> <pb/>men negligerar de viktigare <i>(tyngre)</i> delarna i lagen - <pb/><t>rättvisan,</t> <t>barmhärtigheten</t> <t>och troheten <i>(tron)</i>.</t> <pb/>Detta är sådant ni borde göra, utan att <i>[för den skull]</i> försumma det andra <i>[tiondegivandet]</i>. <pb/><i>[De skriftlärda och fariséerna hade helt fel prioriteringar. Jesus nämner tre små kryddor i jämförelse med rättvisa, barmhärtighet och trohet - tre områden som har att göra med moral och hjärtats inställning, se Mika 6:6-8.]</i>


text:
<pb/>Ni blinda ledare, som silar mygg och sväljer kameler! <i>[Antagligen från en arameisk ordlek mellan kamel, ”gamla”, och mygga, ”galma” på arameiska. Båda dessa djur var orena djur, se 3 Mos 11:4, 23, 41. Rättrogna judar silade sitt vin för att inte råka svälja en mygga.]</i> <pb/><i>[I kontrast till ”de barmhärtiga” som ska möta barmhärtighet i Matt 5:7.]</i>


text:
<pb/>Ve er <i>(uttryck för intensiv förtvivlan)</i>, skriftlärda och fariséer, <pb/><t>ni hycklare <i>(som bara spelar ett skådespel för andra)</i>.</t> <pb/>Ni rengör utsidan av bägaren och fatet, men inuti är de fulla av habegär <i>(plundring)</i> och omåttlighet <i>(helt utan självkontroll)</i>.


text:
<i>[Jesus, som alltid vill omvändelse, riktar sig nu personligen till dem.]</i> Du blinde farisé, gör först insidan av bägaren ren, så blir också utsidan ren. <pb/><i>[Kontrast till välsignelsen till de ”renhjärtade” i Matt 5:8.]</i>


text:
<pb/>Ve er <i>(uttryck för intensiv förtvivlan)</i>, skriftlärda och fariséer, <pb/><t>ni hycklare <i>(som bara spelar ett skådespel för andra)</i>.</t> <pb/>Ni är som vitkalkade gravar. På utsidan ser de vackra ut, men inuti är de fulla av de dödas ben och allt orent.


text:
På samma sätt är det med er, ni ser ut att vara rättfärdiga <i>[osjälviska och rena]</i> inför människorna, men inuti är ni fulla av hyckleri <i>(skådespel)</i> och laglöshet <i>(ondska)</i>. <pb/><i>[Kontrast till dem som ’medlar till fred’ i Matt 5:9.]</i>


text:
<pb/>Ve er <i>(uttryck för intensiv förtvivlan)</i>, skriftlärda och fariséer, <pb/><t>ni hycklare <i>(som bara spelar ett skådespel för andra)</i>.</t> <pb/>Ni bygger profeternas gravar och pryder de rättfärdigas minnesstenar,


text:
och säger: Om vi hade levt på våra fäders tid, skulle vi inte ha varit med om att utgjuta profeternas blod. <pb/><i>[Vid foten av Olivberget i Kidrondalen finns flera gravmonument kvar från Jesu tid. De har haft olika namn under olika tidsperioder och idag kallas de tre mest kända Absaloms, Sakarias och Jakobs grav. Det är intressant att just namnet Sakarias nämns i vers 35. Det är inte otroligt att det är dessa gravmonument som fariséerna just då byggde, och som Jesus refererar till när han uttalar dessa ord i tempelområdet, bara ett par hundra meter därifrån.]</i>


text:
Fyll då också ni era fäders mått! <i>[Sätt igång, slutför det era förfäder påbörjade!]</i> <pb/><i>[Kontrast till de som ’får lida på grund av rättfärdighet’ i Matt 5:10.]</i>


text:
<pb/><i>[Sammanfattande avslutning:]</i> <pb/>Ni ormar! Ni giftormars barn! <i>[Han förknippade de skriftlärda och fariséerna med död, och med urgamla ormen, Satan själv.]</i> Hur ska ni kunna undgå att dömas till Gehenna <i>(helvetet)</i>?


text:
Därför sänder jag till er profeter, visa män och skriftlärda. Några av dem ska ni döda och korsfästa, andra ska ni prygla hårt <i>(piska med fyrtio slag)</i> i era synagogor och förfölja från stad till stad.


text:
Så ska allt rättfärdigt blod som utgjutits här på jorden komma över er, alltifrån den rättfärdige Abels blod till blodet från Sakarias, Berekjas son, som ni mördade mellan templet och altaret. <pb/><i>[Abel var den första som dödades i Gamla Testamentet, se 1 Mos 4:8. Sakarias var den sista, se 2 Krön 24:20-22. Krönikeboken är den sista boken i den hebreiska Bibeln. Jesus poäng är att genom hela Bibeln har sanna Guds efterföljare ofta blivit förföljda.]</i>


text:
<pb/>Jag säger er sanningen <i>(sannerligen, amen)</i>: Allt detta <i>[onda, svåra tider]</i> ska komma över det här släktet.” <i>[2 Krön 36:15-16]</i>


text:
<pb/>”O Jerusalem, Jerusalem <i>[upprepning av namnet beskriver ett starkt känslomässigt engagemang]</i>. Du som vanemässigt mördar profeterna och stenar dem som är sända till dig <i>(som budbärare)</i>! Hur många gånger har jag inte velat <i>(längtat efter att)</i> få samla <i>(skydda)</i> dina barn, som en höna samlar <i>(skyddar, värmer)</i> sina kycklingar under sina vingar, men ni har vägrat.


text:
För jag säger er, ni ska inte se mig igen förrän den dag då ni säger: ’Välsignad är han som kommer i Herrens namn.’ ” <i>[Ps 118:26]</i>


text:
<pb/><i>[Detta är det femte av fem Jesu tal som Matteus har med i sitt evangelium.]</i> <pb/>Jesus lämnade tempelområdet och var på väg därifrån, då kom hans lärjungar och pekade på <i>(ville få honom att beundra)</i> tempelbyggnaderna <i>[arkitekturen och storheten i byggnaderna]</i>.


text:
Han svarade dem: ”Ja, ni ser allt detta, eller hur? Men jag säger er sanningen, här ska inte en sten lämnas kvar på den andra, allt ska bli nedrivet.” <i>[Jesus förutsäger templets förstörelse, som inträffar 70 e.Kr.]</i>


text:
<pb/>Jesus satt sedan på Olivberget <i>[en och en halv kilometer öster om Jerusalem, varifrån man ser ut över hela Jerusalem och templet som de nyss lämnat]</i>. Då kom lärjungarna <i>[brödraparen Petrus och Andreas, och Jakob och Johannes, se Mark 13:3]</i> fram till honom enskilt <i>(för att samtala privat med honom)</i> och frågade: <pb/>När ska allt detta ske <i>[templets förstörelse, se vers 2]</i>? <pb/>Vilket tecken ska markera <pb/><t>din återkomst</t> <t>och tidsålderns slut?</t> <pb/><i>[Resten av kapitel 24 och hela kapitel 25 är Jesu svar på dessa två frågor.]</i>


text:
<pb/>Jesus svarade dem: <pb/>”Var ständigt på vakt <i>(var försiktiga)</i> så att ingen förleder er.


text:
Många ska komma i mitt namn och säga: ’Jag är Kristus <i>(Messias, den Smorde)</i>’, och de ska förleda många <i>(föra in många på fel väg)</i>. <i>[Många religioner och falska Kristusgestalter är det första tecknet.]</i>


text:
<pb/><i>[Det kommer att bli politisk oro:]</i> <pb/>Ni kommer att höra om krig och rykten <i>(hot)</i> om krig. <pb/><t>Se till att ni inte blir skrämda <i>(överraskade, oroade)</i>,</t> <t>för detta måste ske, men det är inte slutet.</t>


text:
<pb/>Folk <i>(etniska folkgrupper)</i> ska resa sig mot folk, <pb/><t>och kungarike mot kungarike.</t> <pb/><i>[Även tecken i naturen:]</i> <pb/>Det ska bli: <pb/><t>hungersnöd <i>(matkris, skördar som slår fel)</i>,</t> <t>och plågor <i>(sjukdomar, epidemier, ondska som hotar mänskligheten)</i>,</t> <t>och jordbävningar <i>(havsstormar, tsunamivågor)</i> på olika platser.</t>


text:
<pb/><i>[Förföljelse av kristna:]</i> <pb/>Då ska man utlämna <i>(förråda)</i> er till att plågas och dödas <i>(utstå hård press)</i>, och ni kommer att bli hatade av alla folk för mitt namns skull.


text:
Då ska många <i>[som har följt mig och sagt sig älska mig]</i> ta anstöt <i>(komma på fall, överge den som de borde lyda och lita på)</i>, och de ska utlämna <i>(förråda)</i> varandra och hata varandra.


text:
<pb/><i>[Många falska profeter:]</i> <pb/>Många falska profeter ska träda fram och förleda många <i>(föra in många på fel väg)</i>.


text:
<pb/><i>[Kärlekslöshet:]</i> <pb/>På grund av den ökande laglösheten <i>(motståndet mot lagen, relativism där det inte finns rätt eller fel)</i>, ska den osjälviska utgivande kärleken kallna <i>(gradvis kylas ned, blåsas ut)</i> hos de flesta <i>(ordagrant ’de många’, majoriteten)</i>. <pb/><i>[Ordet för att ”kallna” har betydelsen att andas och blåsa och gradvis kyla ner något. Kärleken gäller troligtvis kärleken till Gud, men innefattar även en tilltagande kärlekslöshet i världen. Paulus beskriver hur människor blir mer och mer hjärtlösa, egenkära och pengakära i 2 Tim 3:1-3. Uttrycket ”de många” kan syfta på ”alla folk” i vers 9 eller ”många” som tidigare trott, se vers 10.]</i>


text:
<pb/>Men den som står fast fram till slutet ska bli frälst <i>(räddad, helad, befriad, trygg, bevarad)</i>.


text:
<pb/><i>[Evangeliet sprids till hela världen:]</i> <pb/>Detta evangelium <i>(det glada budskapet)</i> om riket <i>(kungaväldet)</i> ska bli predikat <i>(proklamerat, sprida sig)</i> till hela den bebodda delen av jorden som ett vittnesbörd för alla folk <i>(folkslag, nationer)</i>, sedan ska slutet komma.”


text:
<pb/>”När ni ser ’det i Guds ögon avskyvärda som ödelägger och skapar förödelse’, stå <i>(ställa sig, träda fram)</i> på den heliga platsen <i>[templet i Jerusalem]</i> - profeten Daniel talade om detta, den som läser det förstår -


text:
Den som är på taket ska inte gå ner och hämta något från sitt hus <i>[trappan till taket var på utsidan av huset]</i>,


text:
och den som är på åkern ska inte gå tillbaka för att hämta sin mantel. <pb/><i>[Daniels profetia i Dan 9:27, syftade primärt på en händelse som uppfylldes 168 f.Kr. då Antiochos Epifanes byggde ett hedniskt altare till Zeus i templet. Eftersom Jesus tar upp denna profetia så kommer något liknande att ske igen, många bibelforskare pekar på följande två händelser:</i> <pb/><i>- Romarnas förstörelse av templet som inträffade år 70 e.Kr.</i> <pb/><i>- En kommande händelse då Antikrist försöker ta Guds plats av tillbedjan i templet, se 2 Tess 2:4; Upp 13:14-15.</i> <pb/><i>Den grekiska frasen i vers 15 som ofta översätts ”vanhelgande skändlighet” är ordagrant ”en fruktansvärd händelse” eller ”en avskyvärd person, som skändar det heliga templet och ödelägger”.]</i>


text:
För då ska det bli ’en stor vedermöda’ <i>(en stor nöd, lidande och betryck)</i>, vars like inte har funnits från världens början till denna dag och inte heller kommer att förekomma igen.


text:
Om inte de dagarna förkortades skulle ingen människa stå ut och överleva. Men för de utvaldas skull <i>[Guds utvalda folk, syftar antagligen på det judiska folket]</i> kommer de dagarna att förkortas.


text:
För falska kristusgestalter och falska profeter ska träda fram och utföra stora tecken och under för att om möjligt vilseleda även de utvalda.


text:
Om man säger till er: ’Han är i öknen,’ så gå inte dit, eller: ’Han är i de inre rummen,’ så tro det inte.


text:
För liksom blixten går ut från öster och syns i väster, så ska Människosonens ankomst vara. <i>[Lika plötslig och synlig för alla över hela jorden kommer Jesu andra tillkommelse att vara.]</i>


text:
Där det är en död kropp, där samlas örnarna <i>(gamarna)</i>.” <pb/><i>[Detta ordspråk är baserat på Job 39:29-33, poängen är att man på långt håll kan se örnar, eller gamar som ordet också kan betyda, cirkla runt sitt byte. När Jesus kommer tillbaka kommer man se det på långt håll och det blir uppenbart. Versen innan använder liknelsen med en blixt som är synlig för alla, se vers 27. Bilden av ett kadaver talar också om död och svåra tider, vilket kännetecknar vedermödans slut. Den döda kroppen kan också vara en bild på Jesus och örnarna, hans efterföljare som samlas kring honom. Jesus själv använder liknande bildspråk tidigare, se Joh 6:49.]</i>


text:
<pb/><i>[Jesus går nu tillbaka till den andra frågan om tecknen före hans andra tillkommelse. Den dagen då Jesus kommer tillbaka för att upprätta sitt rike på jorden kommer inte att gå någon obemärkt förbi. Stora tecken ska ske innan Jesus sätter sina fötter på Olivberget öster om Jerusalem, se Sak 14:4.]</i> <pb/>”Direkt efter den sista tidens vedermöda: <pb/>’Ska solen förmörkas <pb/><t>och månen inte längre lysa.</t> <t><i>[Citat från Jes 13:10, 24:23, Hes 32:7-8, Joel 2:10 m.fl. som handlar om Guds dom över världen.]</i></t> <pb/>Stjärnorna ska falla från himlen <i>[Jes 34:4, Upp 6:13]</i>, <pb/><t>och himlens krafter ska skakas.’</t>


text:
<pb/>Då <i>[direkt efter den sista tidens vedermöda]</i> ska Människosonens tecken synas på himlen. <i>[Tecknet kan vara solen och stjärnorna i vers 29, eller något annat. Oavsett exakt innebörd är det något som alla kommer att se.]</i> Alla jordens stammar ska sörja <i>(höja klagorop, i förtvivlan slå handen mot bröstet för att visa sorg)</i>. <pb/>De ska få se Människosonen komma på himlens moln med makt och stor härlighet. <pb/><i>[Delvis citat från Dan 7:13-14.]</i>


text:
<pb/>Han ska sända ut sina änglar vid ett starkt ljud av en stor basun, och de ska samla hans utvalda från de fyra väderstrecken, från himlens ena gräns till den andra <i>[från hela världen]</i>.”


text:
<pb/>”Från fikonträdet kan ni lära er följande jämförelse <i>(liknelse)</i>: Så fort kvisten på trädet blir mjuk och bladen spricker ut, vet ni att sommaren <i>(skörden)</i> är nära.


text:
När ni ser allt detta <i>[alla dessa tecken beskrivna i Matt 24:1-26]</i> vet ni på samma sätt att han är nära, att han står precis vid dörren <i>[redo att komma]</i>.


text:
Jag säger er sanningen <i>(sannerligen, amen)</i>: Detta släkte <i>(den generation, detta folk)</i> ska inte förgå förrän allt detta sker.


text:
Himmel och jord ska förgå, men mina ord ska aldrig förgå.” <pb/><i>[Det grekiska ordet för släkte i vers 34, ”genea”, betyder både ”generation” och ”folk”. Samma generation som hörde Jesus uttala dessa ord var också med om Jerusalems förstörelse år 70 e.Kr. Samtidigt gäller också detta löfte det judiska folket som ska bevaras som folk fram till Kristi återkomst.]</i>


text:
<pb/>”Men vad det gäller den <i>[exakta]</i> dagen och timmen <i>(stunden) [då Jesus kommer tillbaka för att upprätta riket]</i> vet ingen, inte ens änglarna i himlen, inte ens Sonen. Bara Fadern vet det.


text:
Dagarna före floden levde människorna precis som vanligt <i>[fullt upptagna med sina liv]</i>, de åt och drack, gifte sig och blev bortgifta, ända till den dag då Noa gick in i arken,


text:
de visste ingenting, förrän floden kom och ryckte bort dem alla - så ska Människosonens ankomst vara.


text:
Var därför vaksamma, för ni vet inte vilken dag er Herre kommer. <pb/><i>[Här beskrivs två dåtida vanliga sysslor för män och kvinnor. Vad menas med: ’en tas med och en lämnas kvar’? Jesus talar fortfarande om sin ankomst, se vers 27. Det är troligt att ’tas med’ syftar på att tas med till domen, på samma sätt som ’floden ryckte bort dem’. Den andre blir kvar med Jesus i hans rike. Men oavsett tolkning är poängen klar att det krävs vaksamhet. Jesu återkomst kommer att ske oväntat, mitt under vardagliga sysslor.]</i>


text:
<pb/>Men det förstår ni att om husbonden visste när på natten tjuven kom, skulle han hålla sig vaken och inte tillåta att någon bröt sig in i hans hus.


text:
<pb/><i>[Nu följer tre liknelser som alla handlar om tjänare som väntar på sin herres ankomst. De riktas till troende som väntar på Jesu återkomst. Budskapet är att vara sysselsatt med uppdraget, vara brinnande och vara en trogen förvaltare.]</i> <pb/>”Vem är den trogne och kloke <i>(förståndige, andligt klarsynte)</i> tjänare som hans herre har utsett att ha uppsikt över tjänstefolket och ge dem mat i rätt tid?


text:
Lycklig <i>(salig, välsignad)</i> är den tjänaren som <i>[är trogen och]</i> gör vad han ska när hans herre kommer.


text:
Sannerligen säger jag er <i>(jag säger sanningen till er)</i>: han ska låta tjänaren få ansvara över allt han äger.


text:
och hugga ner honom och låta honom dela lott med hycklarna <i>(som bara spelar ett skådespel)</i>. Där ska man gråta ljudligt och skära tänder <i>(där råder ångest, hat och ondska, ordagrant ’rent fysiskt skaka av skräck’)</i>.”


text:
<pb/><i>[Jesus sitter på Olivberget och fortsätter besvara lärjungarnas frågor om Jesu andra tillkommelse och tidsålderns slut, se Matt 24:3. Detta är den andra av tre liknelser som handlar om församlingen innan Jesus kommer tillbaka.]</i> <pb/>”Då vid den tiden <i>[innan Jesu andra tillkommelse, vid tidsålderns slut]</i> kan kungariket från himlen <i>[Guds rike]</i> liknas vid tio jungfrur som tog sina lampor och gick ut för att möta brudgummen.


text:
Fem av dem var dåraktiga <i>(tanklösa, ogudaktiga)</i> och fem var visa <i>(förståndiga, andligt klarsynta)</i>.


text:
De visa svarade: ’Nej, det skulle inte räcka för både oss och er, gå istället och köp hos dem som säljer olja.’


text:
Medan de var borta för att köpa <i>[olja]</i> kom brudgummen. De som var förberedda gick in med honom till bröllopsfesten, och dörren stängdes.


text:
Han svarade och sade: ’Jag säger er sanningen <i>(amen)</i>, jag känner inte er <i>(har ingen personlig relation med er)</i>.’


text:
<pb/>Var därför på er vakt <i>(redo, stå upp)</i>, för ni vet varken dagen eller timmen när Människosonen ska komma.”


text:
<pb/><i>[Jesus sitter på Olivberget och fortsätter besvara lärjungarnas frågor om Jesu andra tillkommelse och tidsålderns slut, se Matt 24:3. Detta är den tredje och sista liknelsen som handlar om församlingen innan Jesus kommer tillbaka.]</i> <pb/>”På samma sätt <i>[som liknelsen innan med de tio jungfrurna handlar den om att vara vaken, redo och bedjande när Jesus kommer tillbaka]</i> kan det <i>[kungariket från himlen]</i> också liknas vid en man som skulle resa utomlands. Han kallade till sig sina tjänare och överlämnade sina ägodelar till dem <i>(för att de skulle förvalta dem)</i>.


text:
<pb/>Åt en gav han <e>fem talenter</e> <i>[motsvarar 82 årslöner]</i>, <pb/>åt en annan <e>två talenter</e> <i>[motsvarar 33 årslöner]</i> <pb/>och åt en annan <e>en talent</e> <i>[motsvarar 16 årslöner]</i>. <pb/><i>[På Gamla Testamentets tid var en talent en viktenhet på omkring 30 kilo. På Jesu tid blev en talent också en valutaenhet. En silvertalent var värd 6 000 denarer, och en guldtalent 30 gånger mer. En denar var en arbetares dagslön, så en talent motsvarade en stor summa pengar - lågt räknat omkring 5 miljoner svenska kronor.]</i> <pb/>Han gav var och en efter deras egen <i>(unika)</i> förmåga, sedan begav han sig iväg och lämnade landet.


text:
<pb/>Den som fått <e>fem talenter</e> började genast förvalta pengarna <i>(investera, köpa och sälja)</i> <pb/><t>och de genererade en vinst på fem talenter till.</t>


text:
<pb/>Den som hade fått <e>två talenter</e> gjorde likadant <pb/><t>och de genererade en vinst på två.</t>


text:
<pb/>Men den som hade fått <e>en talent</e> gick och grävde en grop i jorden <pb/><t>och gömde sin herres pengar.</t>


text:
<pb/>Efter lång tid kom tjänarnas herre tillbaka och ville stämma av redovisningen med sina tjänare <i>(summera de olika kontona, hålla räkenskap med dem)</i>.


text:
<pb/>Den som hade fått <e>fem talenter</e> kom och lämnade fram fem till och sade: ’Herre, du anförtrodde fem talenter åt mig. Här är fem till som jag har tjänat.’


text:
<pb/>Hans herre sade till honom: ’Bra gjort, du är en god <i>(ärlig)</i> och trofast <i>(trogen)</i> tjänare <i>[en tjänare som har tro]</i>. Du har varit trogen i det lilla <i>(med små belopp)</i>, jag ska sätta dig över mycket. Gå in i din herres glädje.’


text:
<pb/>Den som hade fått <e>två talenter</e> kom fram och sade: ’Herre, du anförtrodde två talenter åt mig. Här är två till som jag har tjänat.’


text:
<pb/>Den som hade fått <e>en talent</e> kom fram och sade: ’Herre, jag har lärt känna dig som en hård <i>(grym, oresonlig)</i> man, som skördar där du inte sått, och samlar in där du inte strött ut.


text:
<pb/>Då svarade hans herre honom: ’Du onde och late tjänare. Om du visste att jag skördar där jag inte sått, och samlar in där jag inte strött ut.


text:
Då skulle du satt in mina pengar på en bank <i>[vågat lämna ifrån dig dem, inte försökt behålla dem själv, i alla fall gjort det minsta som krävs]</i>, så att jag fått igen det som är mitt med ränta när jag kom hem. <i>[Räntan i det dåtida Mellanöstern var hög, upp till 50%. På Jesu tid fanns det en övre gräns på 12% i Romarriket.]</i>


text:
<pb/>Tag därför ifrån honom talenten och ge den åt den som har de tio talenterna <i>[som har den bästa förmågan att förvalta den]</i>.


text:
<pb/>För till var och en som har ska ges mer, och han ska ha i överflöd, men den som inte har, även det han har ska tas ifrån honom.


text:
Kasta ut den odugliga tjänaren i mörkret här utanför.’ Där ska man gråta ljudligt och skära tänder <i>(där råder ångest, hat och ondska, ordagrant att rent fysiskt skaka av skräck)</i>.”


text:
<pb/><i>[Jesus sitter på Olivberget och fortsätter besvara lärjungarnas frågor om Jesu andra tillkommelse och tidsålderns slut, se Matt 24:3.]</i> <pb/>”När Människosonen kommer i sin härlighet <i>(ära, majestät)</i>, och alla heliga änglar med honom, då ska han sätta sig på sin härlighets tron.


text:
Alla folk ska samlas inför honom och han ska skilja mellan dem, på samma sätt som en herde skiljer fåren från getterna.


text:
<pb/>Sedan ska Kungen säga till dem som står på hans <e>högra</e> sida: ’Kom, ni som är välsignade av min Fader, ärv <i>(ta emot som ert eget)</i> det kungarike som är förberett för er från universums begynnelse.


text:
<i>[Här är anledningen, motiveringen till mitt beslut:]</i> <pb/>Jag var hungrig, och ni gav mig att äta. <pb/>Jag var törstig och ni gav mig att dricka. <pb/>Jag var en främling <i>(okänd, ny i ett sammanhang)</i> <pb/><t>och ni bjöd in mig <i>(var gästfria mot mig, bjöd in mig att bli en del i ert sociala umgänge)</i>.</t>


text:
<pb/>jag var naken <i>(iklädd bara underkläder)</i> och ni klädde mig. <pb/>Jag var sjuk <i>(svag, sängliggande)</i> och ni besökte <i>(brydde er om, hjälpte)</i> mig. <pb/>Jag satt i fängelse, och ni kom och besökte mig.’


text:
<pb/>Då ska de rättfärdiga svara honom: ’Herre, när såg vi dig hungrig och gav dig mat, eller törstig och gav dig något att dricka?


text:
<pb/>Då ska Kungen svara dem: ’Jag säger er sanningen, varje gång ni gjorde detta för någon av de minsta som är mina bröder <i>(syskon)</i>, gjorde ni detta för mig.’


text:
<pb/>Sedan ska han också säga till dem som står på hans <e>vänstra</e> sida: ’Ni som står under en förbannelse, gå bort ifrån mig till den eviga elden som är förberedd åt djävulen och hans änglar.


text:
<i>[Här är anledningen, motiveringen till mitt beslut:]</i> <pb/>Jag var hungrig och ni gav mig inget att äta. <pb/>Jag var törstig och ni gav mig inget att dricka.


text:
<pb/>Jag var en främling och ni välkomnande inte mig. <pb/>Jag var naken och ni klädde inte mig. <pb/>Jag var sjuk och i fängelse och ni besökte inte mig.’


text:
<pb/>Då ska de svara: ’Herre, när såg vi dig hungrig eller törstig, eller som en främling naken eller sjuk eller i fängelse och tog inte hand om dig?’


text:
<pb/>Då ska han svara och säga till dem: ’Jag säger er sanningen, varje gång ni inte gjorde detta för någon av dessa minsta, gjorde ni inte detta för mig.’


text:
Dessa ska då gå bort till evigt straff, men de som är rättfärdiga till evigt liv <i>(Guds överflödande liv)</i>.”


text:
<pb/>När Jesus hade avslutat sitt tal <i>[svarat på frågorna om sista tiden, se Matt 24:4-25:46]</i> sade han till sina lärjungar <i>[där de satt på Olivberget på tisdagseftermiddagen]</i>:


text:
”Ni vet att om två dagar är det påsk, då ska Människosonen utlämnas för att korsfästas.” <pb/><i>[Ordet påsk är en försvenskning av det hebreiska ordet ”pesach” som betyder ”gå förbi”, se 2 Mos 12:11-13. Påsken firas till minne av uttåget ur Egypten, och hur mordängeln gick förbi Israels barns hus. Den började efter solnedgången den 14:e dagen i den första månaden Nisan, vilket antagligen är torsdag kväll enligt den då vanligaste judiska kalendern.]</i>


text:
<pb/><i>[Parallellt med Jesu förberedelser för sin död, planerar det religiösa ledarskapet hur de ska döda honom. Matteus ordval ”sedan” kan antingen vara kronologiskt eller tematiskt där han redogör för alla de olika förberedelserna som pågår på olika håll.]</i> <pb/>Sedan samlades översteprästerna och folkets äldste <i>[som utgjorde Sanhedrin]</i> i den öppna gården <i>[i mitten av huset]</i> hos översteprästen, som hette Kaifas.


text:
De planerade <i>(rådgjorde tillsammans olika alternativ för)</i> hur de skulle kunna gripa Jesus i hemlighet och döda honom.


text:
Men de sade: ”Inte under högtiden så att det uppstår oro bland folket.” <pb/><i>[Många judar vallfärdade till Jerusalem, åtminstone en gång per år. Under påskhögtiden var staden full av pilgrimer. Många av dem såg Jesus som en profet och ledarskapet ville inte skapa oro, dock ändrade man sig senare, se vers 14-15. Kaifas var överstepräst 18-36 e.Kr. Hans svärfar Hannas som tidigare varit överstepräst från 6-15 e.Kr. fortsatte att vara inofficiell överstepräst bland judarna, se Joh 18:13-24.]</i>


text:
<pb/><i>[Matteus anger inte exakt vilken dag Jesus smörjs. Det kan vara två dagar innan påsken, se vers 2, eller före intåget till Jerusalem, se Joh 12:1-8. Oavsett när så hör händelsen tematiskt hemma här för att beskriva hur Jesus förbereds för korset. Festen är hemma hos en man som hade lidit av spetälska som var en svår hudsjukdom. Det är uppenbart att han inte längre var sjuk för i så fall skulle inte någon jude kunnat vara i samma rum som honom utan att bli ceremoniellt oren. Det är troligt att det var Jesus som helat honom. Simon var ett mycket vanligt namn på Jesu tid och han omnämns inte någon annanstans i Bibeln. I Betania bodde också syskonen Marta, Maria och Lasarus.]</i> <pb/>Sedan var Jesus i Betania, i Simon den spetälskes hus.


text:
Där kom en kvinna <i>[Martas syster Maria, se Joh 12:3]</i> fram till honom med en alabasterflaska med mycket dyrbar nardusbalsam <i>[exklusiv parfym från norra Indien]</i>, och hon hällde ut den över hans huvud, där han låg till bords.


text:
När lärjungarna såg detta blev de förargade <i>(kände ilska på grund av att de upplevde att något orätt skedde)</i>. De sade <i>[initiativtagaren till klagomålet var Judas, se Joh 12:4-6]</i>: ”Vilket slöseri!


text:
Den parfymen hade kunnat säljas för en stor summa <i>[pengar, en årslön för en arbetare, se Joh 12:5]</i>, som man kunnat ge åt de fattiga.”


text:
<pb/>Men Jesus visste <i>[vad lärjungarna hade sagt till varandra och direkt till kvinnan]</i> och sade till dem: ”Varför besvärar <i>(trakasserar, skuldbelägger)</i> ni kvinnan? Hon har gjort en god <i>(ärofull, vacker)</i> gärning mot mig.


text:
Jag säger er sanningen <i>(amen)</i>, överallt i världen där evangeliet förkunnas ska man också berätta vad hon gjorde och komma ihåg henne.”


text:
<pb/><i>[Till skillnad från Marias generösa gåva till Jesus i ren kärlek värd en årslön, följer Judas förräderi där han är villig att sälja Jesus för trettio silvermynt. Ordet för silvermynt är ett generellt ord. Det är dock troligt att det syftar på det feniciska silvermyntet tetradrakma, den enda godkända valutan i templet. Myntet som även kallades shekel motsvarade fyra denarer, där en denar var en dagslön. Judas pris på Jesus var alltså fyra månadslöner, en tredjedel av värdet av Marias olja. Trettio shekel var också priset för en slav, se 2 Mos 21:32.]</i> <pb/>Sedan gick en av de tolv <i>[apostlarna]</i>, Judas Iskariot, till översteprästerna.


text:
Han sade: ”Vad är ni villiga att ge mig om jag överlämnar honom åt er?” Då vägde de upp och betalade honom trettio silvermynt <i>[shekel]</i>.


text:
<pb/>Nu på första dagen på det osyrade brödets högtid <i>[då man bakade bröd utan jäst för att påminna om uttåget ur Egypten]</i>, kom lärjungarna till Jesus och frågade: ”Var vill du att vi ska förbereda påskmåltiden åt dig?”


text:
<pb/>Han svarade: ”Gå in i staden och säg till en man där: ’Mästaren säger: Min tid är nära, jag vill hålla påskmåltiden i ditt hus med mina lärjungar.’ ”


text:
<pb/>Då blev de djupt sårade <i>(ledsna)</i> och började fråga honom en efter en: ”Det är väl inte jag, Herre?”


text:
<pb/>Då svarade han: ”Den som tillsammans med mig har doppat sin hand i skålen <i>[doppat bröd i fatet med sås av dadlar, russin och vinäger]</i>, han kommer att förråda mig. <i>[Uttrycket ”doppat sin hand i skålen” behöver inte vara ett tecken som pekar ut Judas, utan kan också mer generellt betyda ”att dela måltiden och gemenskapen.”]</i>


text:
Människosonen ska gå bort, exakt som det står skrivet om honom, men ve <i>(uttryck för intensiv förtvivlan)</i> över den människa som det sker genom! Det hade varit bättre för honom att han inte hade blivit född.”


text:
<pb/>Judas, som skulle förråda honom, sade: ”Rabbi, det är väl inte jag?” Jesus svarade: ”Du har själv sagt det.” <pb/><i>[I Johannes mer detaljerade beskrivning gestikulerar Petrus till Johannes, som sitter närmast Jesus, och ber honom fråga vem det är. Jesus doppar då ett bröd och ger det till Judas. Trots det verkar inte Johannes och Petrus förstå vem det var, se Joh 13:18-30.]</i>


text:
<pb/>Medan de åt, tog Jesus ett bröd och när han hade välsignat det, bröt han det och gav det till lärjungarna och sade: ”Ta emot, ät, detta är min kropp!”


text:
<pb/>När han hade tagit en bägare och tackat <i>[Gud]</i> för den sade han medan han gav dem: ”Drick av detta vin, var och en av er,


text:
för detta är mitt blod, blodet för ett nytt <i>(en ny sorts)</i> förbund, som är utgjutet för många för att ge förlåtelse <i>(befrielse från synder)</i>.


text:
Jag säger er: Jag ska inte dricka av den frukt som kommer från vinträd, förrän den dag då jag dricker det på nytt <i>(i bättre kvalitet)</i> i min Faders kungarike.”


text:
<pb/><i>[Måltiden som varade i flera timmar var nu klar.]</i> När de sjungit en lovsång <i>(hymn)</i>, gick de ut till Olivberget. <pb/><i>[Under påskmåltiden sjöng man först Psalm 113 och 114, efter måltiden sjöng man Psalmerna 115-118.]</i>


text:
<pb/>Då <i>[medan de vandrade ut från Jerusalem via Kidrondalen mot Getsemane]</i> sade Jesus till dem: ”Denna natt ska ni alla komma på fall <i>(ta anstöt, överge mig)</i> för min skull, för det står skrivet: <pb/>Jag ska slå <i>(dräpa)</i> herden, <pb/><t>och fåren i hjorden ska skingras.</t> <pb/><i>[Jesus citerar fritt från Sak 13:7.]</i>


text:
<pb/><i>[Lärjungarna och Petrus som deras talesman, se vers 35, går emot Jesu ord.]</i> Petrus svarade honom: ”Även om alla andra kommer på fall <i>(tar anstöt, överger)</i> för din skull, så ska då jag aldrig komma på fall.”


text:
<pb/>Jesus sade till honom: ”Jag säger sanningen till dig, i natt innan en <i>[enda]</i> tupp har galt kommer du att ha förnekat mig tre gånger.”


text:
<pb/>Petrus <i>[som bara var några timmar från att förneka Jesus]</i> svarade honom: ”Om jag så måste dö med dig, ska jag aldrig förneka dig.” Samma sak sade också alla de andra lärjungarna.


text:
<pb/><i>[Getsemane betyder ”olivpress” på hebreiska. Det var en olivodling vid foten av Olivberget omgärdad av en mur med en eller flera olivpressar. Platsen var bekant och kanske ägdes den av någon vän till Jesus eller av hans lärjungar. Liksom mycket annat i Bibeln inte är en slump, är just den plats där oliver pressades och krossades, där Jesus prövas och pressas till det yttersta.]</i> <pb/>Sedan gick Jesus med dem till ett ställe som heter Getsemane. Han sade till <i>[åtta av]</i> sina lärjungar: ”Sitt kvar här <i>[vid ingången till trädgården]</i>, medan jag går dit bort och ber.”


text:
Han tog med sig Petrus och Sebedaios båda söner <i>[Jakob och Johannes]</i>. Jesus började känna sorg <i>(bedrövelse)</i> och en enorm tyngd kom över honom <i>(det starkaste grekiska ordet för psykisk press)</i>.


text:
Sedan sade han till dem: ”Min själ är djupt bedrövad, ända till döds <i>[jag förgås av själslig ångest]</i>. Stanna här och vaka <i>(var vakna, och be)</i> med mig!”


text:
<pb/>Han gick lite längre bort, kastade sig till marken och bad: ”Min Fader, om det är möjligt, låt denna bägare <i>[lidande och straffet för mänsklighetens synd, se Matt 20:22-23]</i> gå förbi mig. Men inte som jag vill, utan som du vill.”


text:
När han kom tillbaka till lärjungarna <i>[Petrus, Jakob och Johannes]</i> och fann dem sovande, sade han till Petrus: ”Så ni orkade inte ens hålla er vakna en timme med mig?


text:
Ni måste vaka <i>(vara vakna, alerta)</i>, och be, så att ni inte kommer i frestelse! Anden är villig, men köttet är svagt <i>[den syndfulla naturen kan lätt bli frestad]</i>.”


text:
<pb/>Han gick bort på nytt och bad för andra gången: ”Fader, om denna bägare inte kan gå förbi mig utan jag måste dricka den, så låt din vilja ske.”


text:
Sedan kom han tillbaka till lärjungarna och sade till dem: ”Ja, ni sover fortfarande och vilar er. Men nu är stunden här då Människosonen ska överlämnas i syndares händer.


text:
Stå upp, låt oss gå! Han som ska förråda mig är nära.” <i>[Jesus såg troligen nu fackelljusen av den stora folkskaran som närmade sig.]</i>


text:
<pb/>Medan han ännu talade kom Judas, en av de tolv. Med honom var en stor folkskara <i>[romerska soldater, se Joh 18:3, och tempelvakter, se Luk 22:52]</i> beväpnade med svärd och påkar, utsänd av översteprästerna och folkets äldste.


text:
Förrädaren hade kommit överens med dem om ett tecken, och sagt: ”Den som jag hälsar genom att kyssa är det, grip honom.”


text:
På en gång gick Judas fram till Jesus, och sade: ”Var hälsad <i>(med glädje)</i>, rabbi <i>(min lärare)</i>”, och kysste honom intensivt.


text:
<pb/>Jesus sade till honom: ”Min kamrat, du är här av en anledning ...” <pb/><i>[Meningen är inte fullständig, det är en ”aposiopesis”. Istället för att skriva ”du är här av en anledning - gör vad du ska göra” eller ”gör det inte” förstärks bilden för läsaren. Det kan också vara ett sätt att visa på att samtalet avbryts och man kommer fram för att gripa Jesus.</i> <pb/><i>Här används inte heller det vanliga ordet för vän och ömsesidig vänskap, ”philos”, utan ”hetairos” som kan översättas med kamrat eller kompanjon. Ordet användes också inom judendomen för någon som var kvalificerad att vara en religiös lärare, men ännu inte var officiellt ordinerad. Att Jesus använder detta ord här kan visa på en utsträckt hand, Jesus vill vara vän, men vänskapen behöver bekräftas. De två andra gångerna ordet används i Nya Testamentet är Matt 20:13 och Matt 22:12. I båda dessa verser visar det sig att den andra parten har onda intentioner.]</i> <pb/>Då gick de fram och grep Jesus och höll fast honom.


text:
En av dem som var med Jesus lyfte handen och drog sitt svärd. Han gjorde ett utfall mot översteprästens tjänare och högg av honom örat. <pb/><i>[Det var Petrus som utdelade hugget mot tjänaren som hette Malkus, se Joh 18:10. Petrus siktade troligen inte på örat utan halsen, men Malkus duckar så att bara örat träffas. Läkaren Lukas beskriver också hur han helas av Jesus, se Luk 22:51. Att det bara är Johannes som nämner namnen på de inblandade, kan bero på att han skriver sitt evangelium när Petrus redan är död. De övriga evangelieförfattarna måste vara försiktigare. De vill inte utlämna Petrus namn eftersom det kunde få juridiska följder för honom.]</i>


text:
Tror du inte att om jag bad min Fader skulle han genast skicka mer än tolv legioner <i>[ett romersk mått, som motsvarar mer än 80 000]</i> änglar till min hjälp?


text:
<pb/>I samma stund sade Jesus till folkskaran: ”Som mot en brottsling <i>(rövare som rånade och överföll människor)</i> har ni gått ut med svärd och påkar för att fängsla mig. Dag efter dag satt jag i templet och undervisade utan att ni grep mig.


text:
Men allt detta har hänt för att profeternas skrifter skulle uppfyllas.” Då övergav alla lärjungarna honom och flydde.


text:
<pb/><i>[Det Stora rådet, Sanhedrin, det högsta beslutande organet bland judarna med 71 medlemmar från fariséerna och saddukéerna var helt eller delvis samlade hemma hos översteprästen och väntade på att Jesus skulle föras dit, se vers 3. Rådet kunde aldrig på eget initiativ lägga fram en anklagelse, bara om vittnen kom och begärde få sin sak prövad togs frågan upp. Det var därför någon var tvungen att ange honom och man behövde även vittnesmål mot Jesus.]</i> <pb/>De som hade gripit Jesus förde honom till översteprästen Kaifas, där de skriftlärda och de äldste hade samlats.


text:
Petrus följde efter på avstånd, ända till översteprästens innergård. Där satte han sig bland tjänarna <i>[både husets tjänare och tempelvakter som nyss varit med och gripit Jesus]</i> för att se slutet. <pb/><i>[Även Johannes var i Kaifas hus. Det var han som hade talat med tjänsteflickan som vaktade porten som då släppt in Petrus, se Joh 18:15-27.]</i>


text:
<pb/>Översteprästerna och hela rådet <i>[Sanhedrin]</i> sökte få fram något falskt vittnesmål mot Jesus så att de kunde döma honom till döden,


text:
<pb/>Då reste sig översteprästen och frågade: ”Ska du inte svara? Vad är det dessa män anklagar dig för?”


text:
Men Jesus var tyst <i>[Jes 53:7]</i>. Översteprästen sade: ”Jag uppmanar dig under ed inför den levande Gudens namn, säg oss om du är Kristus <i>(Messias)</i>, Guds Son.” <i>[Kristus är den grekiska översättningen av hebreiskans Messias, som betyder ”den Smorde”.]</i>


text:
<pb/>Jesus svarade: ”Du har själv sagt det. Men jag säger er: efter detta ska ni få se Människosonen sitta på Maktens högra sida och komma på himlens skyar.”


text:
<pb/>Då slet översteprästen sönder sina kläder. <pb/><i>[Att slita sönder sina kläder var det judiska uttrycket för att visa häftig sorg eller fasa, se 1 Mos 37:29, 34; 2 Kung 18:37; 19:1; Jer 41:5; Apg 14:14. Här används det generella grekiska ordet för kläder ”himation”. I pluralformen beskriver det ofta både de innersta kläderna, tunikan, och manteln som var ytterplagget. Utifrån Mark 14:63 förstår vi att det här syftar på de två tunikorna som välbärgade personer bar, se Mark 6:9. Ordet ”slita sönder” förstärker att det var en dramatisk scen. Översteprästen tog tag i halslinningen med sina händer och rev upp sina båda tunikor någon decimeter. Lagen förbjöd översteprästen att riva sönder sina kläder för privat sorg, se 3 Mos 10:6; 21:10. Dock verkar detta vara tillåtet då han agerade som en domare och uttryckte sin förskräckelse över en hädelse som yttrats i hans närvaro.]</i> <pb/>Han sade: ”Han har hädat. Vad behöver vi nu ha fler vittnen till? Ni har nu själva hört hädelsen.


text:
Vad säger ni?” <pb/><t>De <i>[översteprästerna som var samlade i Stora rådet]</i> svarade: ”Han förtjänar döden.”</t>


text:
<t>Sedan spottade de honom i ansiktet <i>[ett uttryck för det största förakt]</i> och slog honom, och några gav honom örfilar</t>


text:
<pb/><i>[Matteus målar upp två händelser som sker parallellt. Samtidigt som Jesus förhördes inne i ett av rummen av de högsta judiska ledarna och bekänner sig som Guds Son, får Petrus några enkla frågor av en ringa tjänsteflicka, och han förnekar Jesus.]</i> <pb/>Petrus satt ute på gården <i>[och värmde sig vid en eld tillsammans med husets tjänare och tempelvakter, se Joh 18:18]</i>. En av tjänsteflickorna kom fram till honom och sade: ”Du var också med Jesus från Galiléen.”


text:
<pb/>Han gick ut mot porten <i>[huvudingången till Kaifas hus]</i>. Där såg en annan kvinna honom, och hon sade till dem som stod där i närheten: ”Han där var tillsammans med Jesus från Nasaret.”


text:
Han förnekade det på nytt och svor en ed <i>[vilket innebar att han inför Guds namn lovade att det han nu sade var sanning]</i>: ”Jag känner inte den mannen.”


text:
<pb/>En stund senare <i>[en timme, se Luk 22:59]</i> kom de som stod där <i>[vid porten]</i> fram till Petrus och sade: ”Visst är du också en av dem. Det hörs på dialekten <i>(talet)</i>.” <i>[Uppe i Galiléen pratade man en bredare lantligare dialekt som inte gick att dölja.]</i>


text:
Då började han förbanna <i>[önska sig själv förbannad av Gud, om det han sade inte var sant]</i> och svor på nytt en ed <i>[vid Guds namn och sade sedan]</i>: ”Jag känner inte den mannen.” I samma ögonblick gol en tupp.


text:
Då kom Petrus ihåg vad Jesus hade sagt <i>[i vers 34]</i>: ”Innan en <i>[enda]</i> tupp gal ska du ha förnekat mig tre gånger”, och han gick ut och grät bittert.


text:
<pb/>Tidigt på morgonen beslöt alla översteprästerna och folkets äldste att de skulle döda Jesus. <i>[För en dödsdom krävdes två rättegångar med en dags mellanrum, så detta var ett kort men nödvändigt möte.]</i>


text:
De lät binda honom, förde bort honom och överlämnade honom åt Pilatus, <i>[den romerska]</i> ståthållaren. <pb/><i>[Några av översteprästerna förde Jesus till Pontius Pilatus, medan de andra antagligen gick till templet för att uträtta sina sysslor och förbereda påskhögtiden. Pontius Pilatus ansvarade inför den romerske kejsaren för regionerna Judéen och Samarien, och han bodde i Caesarea vid medelhavskusten. Eftersom Jerusalem ingick i hans område var han stationerad där under de judiska högtiderna för att snabbt kunna avstyra eventuella oroligheter och uppror bland judarna. Antagligen bodde han och hans hustru i Antoniaborgen som ligger i anslutning till tempelområdet i det nordvästra hörnet. Under högtiden fanns även den romerske ståthållaren Herodes Antipas i Jerusalem. Han ansvarade för Galiléen och Peréen.]</i>


text:
<pb/>Men när Judas, som hade förrått honom, såg att Jesus var dömd, ångrade han sig <i>(kände sig illa till mods)</i> och lämnade tillbaka de trettio silvermynten till översteprästerna och de äldste. <pb/><i>[Ordet för ”ångrade sig” som används här, ”metamelomai”, är inte det vanliga ordet ”metanoia” som används för omvändelse och sinnesändring. Judas kände djup sorg och ånger, men det i sig betyder inte att det var en verklig omvändelse. Petrus sorg ledde till upprättelse, Judas sorg till självmord.]</i>


text:
<pb/>Han sade: ”Jag har syndat och förrått oskyldigt blod.” <pb/><t>De svarade: ”Vad angår det oss? Det är din sak.”</t>


text:
<pb/>Då kastade han in pengarna i templet <i>[antagligen in på den inre förgården dit bara prästerna hade tillträde]</i> och gav sig av därifrån och gick bort och hängde sig.


text:
<pb/>Översteprästerna tog pengarna och sade: ”<i>[Vad ska vi göra?]</i> Enligt lagen kan vi inte lägga dem i <i>[den heliga]</i> offerkistan, eftersom det är blodspengar.”


text:
Sedan de överlagt tillsammans köpte de Krukmakaråkern till att bli en begravningsplats för främlingar <i>(icke-judar)</i>.


text:
Därför heter denna åker ännu i dag Blodsåkern. <pb/><i>[De trettio silvermynten hade ursprungligen kommit från offrade medel i templet. Trots att det var de religiösa ledarna som gett pengarna till Judas för att förråda en oskyldig man, var de helt blinda för sin egen synd och upptagna i detaljer hur de återlämnade blodspengarna skulle hanteras, se 5 Mos 23:18. Eftersom pengarna inte kunde användas för religiösa syften, och skulle lämnas tillbaka till ägaren, köpte de det fält där Judas hängt sig och lät platsen bli en begravningsplats för främlingar. Rent juridiskt sett var det Judas som köpt fältet, vilket stämmer överens med Apg 1:18.]</i>


text:
<pb/>Då uppfylldes det som sagts av profeten Jeremia: <pb/>”De tog de trettio silvermynten, <pb/><t>det pris som var satt på honom,</t> <t>det pris som några israeliter hade värderat honom till,</t>


text:
<pb/>och gav dem i betalning för Krukmakaråkern, <pb/><t>så som Herren hade befallt mig.”</t> <pb/><i>[Matteus som är noga med att visa hur Jesus uppfyller Gamla Testamentets profeter citerar fritt från Jeremia 19:1-13 som syftar på samma plats i Hinnomdalen söder om Jerusalem där Judas fält låg. Han tar även med delar från Sakarja 11:12-13 där trettio silvermynt kastas in i templet åt Herren som liknas med krukmakaren. Matteus nämner endast den större profeten, Jeremia, som huvudkälla.]</i>


text:
<pb/><i>[Matteus återvänder nu i sin berättelse till Jesus som står inför Pontius Pilatus i Antoniaborgen precis norr om tempelområdet. Hans huvudsakliga mål med förhöret är att se om Jesus har brutit mot romersk lag, dvs. om han försökt erövra makten från kejsaren.]</i> <pb/>Jesus ställdes nu inför ståthållaren <i>[Pilatus]</i>. Ståthållaren frågade honom: ”Du är alltså judarnas kung?” Jesus svarade: ”Du själv säger det <i>(det är dina ord, inte mina)</i>.”


text:
Men när han anklagades av översteprästerna och de äldste <i>[som var där och antagligen läste upp en lång lista med anklagelser hur han brutit både mot judisk och romersk lag, att han var en farlig förrädare mot romerska riket, en rebell, falsk messiasfigur osv.]</i> svarade han inte.


text:
Då sade Pilatus till honom: ”Hör du inte hur mycket <i>(vilka allvarliga anklagelser)</i> de beskyller dig för?”


text:
Men han svarade inte honom, han sade inte ett ord. Detta gjorde ståthållaren <i>[Pontius]</i> mycket förvånad. <i>[I normala fall brukade den anklagade försvara sig med österländsk iver.]</i> <pb/><i>[Under förhöret med Pontius Pilatus framkommer det att Jesus är från Galiléen. Pilatus skickar då Jesus till Herodes Antipas eftersom Jesus hade varit mest aktiv på hans territorium. Där förhörs Jesus och skickas sedan igen tillbaka till Pontius Pilatus, se Luk 23:1-12.]</i>


text:
<pb/>Under <i>[påsk-]</i> högtiden hade ståthållaren för vana att frige en fånge efter folkets önskan.


text:
Det fanns vid den tiden en ökänd <i>(beryktad)</i> fånge som hette Jesus Barabbas <i>[som var en mördare och upprorsmakare mot romerska staten, se Mark 15:7]</i>.


text:
När folket nu var samlat frågade Pilatus: ”Vem vill ni att jag ska frige, Jesus Barabbas eller Jesus som kallas Messias?”


text:
Pilatus visste att det var på grund av avundsjuka mot Jesus som man hade utlämnat honom. <pb/><i>[Pilatus hade genomskådat fariséernas motiv som var avundsjuka och försöker nu lösa problemet genom att ta hjälp av folkets vilja för att frige Jesus. Namnet Barabbas betyder ordagrant ”en faders son”. Hans fullständiga namn var troligen Jesus Barabbas. Vissa manuskript har det längre namnet, medan andra bara har Barabbas. Folket får nu välja mellan Jesus Barabbas, en faders son som var en falsk messias och Jesus Kristus, Guds Son som var den äkta Messias.]</i>


text:
<pb/>Medan han satt på domarsätet fick han detta bud från sin hustru: ”Låt ingenting orätt ske mellan dig och denna rättfärdiga <i>(oskyldiga)</i> man! Jag har lidit mycket <i>(haft en obehaglig upplevelse)</i> i en dröm idag <i>[på morgonen, eller tidigare under natten]</i> på grund av honom.” <i>[Det är värt att notera att den enda som för Jesu talan under hela rättegången är en hednisk kvinna. Enligt tradition hette hon Claudia Procula.]</i>


text:
<pb/>Men översteprästerna och de äldste övertalade folket att begära Barabbas fri och få Jesus dödad.


text:
Ståthållaren sade nu till dem: ”Vilken av de båda vill ni att jag ska frige?” De svarade: ”Barabbas!”


text:
Pilatus frågade dem: ”Vad ska jag då göra med den Jesus som kallas Messias?” Alla svarade: ”Korsfäst honom!”


text:
<pb/>När Pilatus såg att ingenting hjälpte utan att oron bara blev värre, tog han vatten och sköljde sina händer inför folket och sade: ”Jag är oskyldig till den här mannens blod. Detta får bli er sak.”


text:
<pb/>Då förde ståthållarens soldater Jesus till residenset <i>(pretoriet)</i> och samlade hela bataljonen <i>(kohort) [som bestod av 600 soldater]</i> omkring honom. <pb/><i>[Pretoriet var det romerska namnet på officersbostaden och kasernen med kaserngården. Det fanns två romerska residens i Jerusalem, Antoniaborgen och Herodes palats. Pontius Pilatus bodde under sina besök i Antoniaborgen intill tempelområdet, och Herodes Antipas bodde i sitt palats i västra delen av staden under sina besök. Jesus blev förhörd av båda dessa som var fiender, men blev vänner denna dag, se Luk 23:12. Här syftas troligen på Antoniaborgen där Pontius Pilatus befann sig.]</i>


text:
och vred <i>(flätade)</i> ihop en krans <i>(krona)</i> av törne och satte den på hans huvud och stack en käpp <i>(stav)</i> i högra handen på honom. Sedan föll de på knä för honom och hånade honom och sade: ”Leve judarnas konung!”


text:
När de hade hånat honom tog de av honom kappan och satte på honom hans egna kläder och förde bort honom för att korsfästa honom.


text:
<pb/>På vägen ut <i>[till Golgata]</i> råkade de träffa på en man från Kyrene som hette Simon, honom tvingade de att bära Jesu kors. <pb/><i>[Den lodräta stolpen var permanent fastsatt vid avrättningsplatsen, som ofta låg på en höjd strax utanför staden. Den dömde fick själv bära tvärslån som vägde 40-50 kg dit. Enligt romersk lag kunde statsanställda tvinga vem som helst att bära deras bagage och utrustning en romersk mil, 1,5 km. Simon var född i staden Kyrene i Nordafrika. Eftersom han namnges var han antagligen en kristen eller blev det senare, se Mark 15:21.]</i>


text:
gav de Jesus surt vin blandat med myrra <i>[billigt vin som soldaterna brukade dricka, som också användes för att lindra smärta, se Ords 31:6]</i>, men när han smakat det ville han inte dricka det.


text:
<pb/>När de korsfäst honom delade de hans kläder mellan sig genom att kasta lott om dem <i>[som det profeterades om i Ps 22:19]</i>.


text:
Ovanför hans huvud satte man upp hans anklagelse <i>(orsaken till hans dödsdom)</i>, den löd: <pb/>”Detta är Jesus <i>[från Nasaret]</i>, <pb/><t>judarnas konung.”</t> <pb/><i>[De fyra evangelieförfattarna nämner alla att det stod ”judarnas konung” på skylten. De väljer dock att ta med olika delar av de inledande orden. Detta är ingen motsägelse, istället ger de tillsammans den fulla bilden. Troligtvis hade skylten följande text: ”Detta är Jesus från Nasaret, judarnas konung”, vilket är summan av Mark 15:26, Luk 23:38 och Joh 19:19.]</i>


text:
<pb/>Samtidigt med honom korsfästes också två brottslingar <i>(rövare som rånade och överföll människor)</i>, den ene till höger och den andre till vänster om honom.


text:
och sade: ”Du som bryter ner templet på tre dagar och bygger upp det igen, hjälp dig själv nu. Om du är Guds Son, stig ner från korset!”


text:
<pb/>Översteprästerna gjorde likadant tillsammans med de skriftlärda och de äldste, de hånade <i>(talade nedvärderande om)</i> honom och sade:


text:
”Andra har han frälst <i>(hjälpt, räddat, befriat från döden)</i>, men sig själv kan han inte frälsa. Är det Israels kung <i>[som agerar så]</i>? Om han kommer ner från korset nu så ska vi tro på honom!


text:
Han förtröstar <i>(litar)</i> på Gud, låt Gud rädda honom om han bryr sig om honom <i>[Ps 22:9]</i>, han har ju sagt att han är Guds Son.”


text:
<pb/>Även rånarna som var korsfästa med honom talade på samma sätt och förolämpade honom <i>(använde grova ord mot honom, anklagade honom)</i>.


text:
<pb/>Från vid sjätte timmen <i>(klockan tolv)</i> kom ett mörker över hela landet som varade ända till nionde timmen <i>(klockan tre på eftermiddagen)</i>. <i>[Detta profeterades i Amos 8:9.]</i>


text:
Omkring nionde timmen <i>(klockan tre)</i> ropade Jesus med hög röst: ”Eli, Eli, lema sabaktani?” Det betyder: ”Min Gud, min Gud, varför har du övergivit mig <i>(lämnat mig hjälplös)</i>?” <pb/><i>[Jesus citerade från Ps 22:2 på sitt modersmål, arameiska. Upprepning av ”Min Gud, min Gud” beskriver ett starkt känslomässigt engagemang. Eftersom denna strof är Psalmens första mening så fungerar den även som en titel för hela Psalmen. När Jesus uttalar dessa ord så bär detta associationer till hela innehållet. Inte bara ångesten i början av Psalmen utan även vändpunkten i vers 22 ”Du bönhör mig” och Guds ingripande i den sista delen med den avlutande raden i vers 32 ”han har gjort det” som harmoniserar med Jesu sista ord på korset ”det är fullbordat”, se Joh 19:30.]</i>


text:
På en gång sprang en av dem <i>[antagligen den romerska officeren som nämns i vers 54]</i> och tog en svamp, och dränkte den med surt vin och satte den på en stav och erbjöd honom att dricka.


text:
Men de andra <i>[soldaterna]</i> sade: ”Låt honom vara, låt oss se om Elia kommer och räddar <i>(frälser)</i> honom!”


text:
Samtidigt brast <i>(delades)</i> förlåten i templet i två delar, uppifrån och ända ner. Jorden skakade och stora klippor sprack <i>(delades)</i>.


text:
och efter hans uppståndelse kom de ut ur sina gravar och gick till den heliga staden <i>[Jerusalem]</i> och uppenbarade sig för många. <pb/><i>[Förlåten avskilde den allra heligaste delen av templet, se Heb 9:3. Att det revs itu uppifrån betonar att det var Gud som öppnade vägen för människan att ha gemenskap med honom.</i> <pb/><i>Förlåten var vävd i ett stycke och broderad med blå och purpurröda färgtoner, se 2 Mos 26:30-33. Den judiska historieskrivaren Josefus beskriver tyget som magnifikt och hur mönstret och färgerna blev som en bild av universum. De exakta dimensionerna på förlåten är inte kända, men den bör ha haft samma mått som Salomons tempel, vars ytterbredd var 10 meter, se 1 Kung 6:2. Herodes den store ökade höjden, så draperiet kan haft en storlek på omkring 9 x 15 meter. Enligt tidig judisk tradition var tjockleken en decimeter. Även om just det måttet troligen är en överdrift, var draperiet enormt och kunde omöjligt rivits isär av mänsklig hand. Att förlåten brast måste ha gjort djupt intryck på prästerna i templet. Det är intressant att i den judiska skriften, Talmud, nämns flera oförklarliga händelser i templet fyrtio år innan det förstördes 70 e.Kr.]</i>


text:
<pb/>När den romerska officeren <i>(centurionen)</i> och de som höll vakt med honom såg jordbävningen och det som hände, blev de helt skräckslagna och sade: ”Detta var verkligen Guds Son!” <i>[Den militära graden centurion betecknar en officer som har åttio soldater under sig, och det var han som förde befälet vid Golgata.]</i>


text:
<pb/>Många kvinnor som följt Jesus från Galiléen och betjänat honom <i>(stött och bidragit ekonomiskt till hans tjänst)</i> var också där och stod på avstånd och såg vad som skedde.


text:
Bland dessa var Maria från Magdala och Maria, Jakobs och Joses mor, och modern till Sebedaios söner <i>[lärjungarna Jakob och Johannes mor]</i>.


text:
<pb/>På kvällen kom en rik man från Arimatea som hette Josef och som också han hade blivit lärjunge till Jesus. <pb/><i>[Han hade ännu inte öppet bekänt detta, se Joh 19:38, antagligen eftersom han fanns med i Stora rådet, se Mark 15:43. Han var född i Arimatea som betyder ”höjd” på hebreiska och var en judisk stad, se Luk 23:51. Staden identifieras ofta med profeten Samuels födelsestad Ramatajim nordväst om Jerusalem, se 1 Sam 1:1. Ramatajim översätts till grekiska Armathaim, vilket är snarlikt Arimatea.]</i>


text:
<pb/>Josef gick till Pilatus och bad att få Jesu kropp, och Pilatus gav då order om att den skulle utlämnas.


text:
och lade den i den oanvända grav som han hade låtit hugga ut åt sig själv i berget. Sedan rullade han en stor sten för ingången till graven och gick därifrån. <i>[Han hade också hjälp av Nikodemus, se Joh 19:39-42.]</i>


text:
<pb/>Nästa dag, det var dagen efter förberedelsedagen <i>[dvs. lördag]</i>, gick översteprästerna och fariséerna tillsammans till Pilatus


text:
och sade: ”Herre, vi har kommit att tänka på att när den där bedragaren ännu var i livet sade han: ’Efter tre dagar ska jag uppstå.’


text:
Ge därför order om att graven bevakas under tre dagar, så att inte hans lärjungar kommer och rövar bort honom och sedan säger till folket att han har uppstått från de döda. Då blir det sista bedrägeriet värre än det första.” <pb/><i>[Genomgående under anklagelserna mot Jesus har Matteus refererat till ”översteprästerna och de äldste”, men här är det ”översteprästerna och fariséerna” som kommer till Pilatus. Fariséerna var med i de båda grupper som begärt ett tecken av Jesus då han hade svarat med löftet om ”Jonas tecken”, se Matt 12:38-40; Matt 16:1-4. Det är antagligen denna grupp som nu tänker tillbaka på denna förutsägelse.]</i>


text:
<pb/>Pilatus svarade: ”Ni har en vaktstyrka. Gå och säkerställ att den bevakas på det sätt ni tycker är bäst.”


text:
De gav sig i väg och skyddade graven genom att försegla stenen <i>[med ett romerskt sigill, se Dan 6:17]</i> och vaktstyrkan sattes ut för att hålla vakt. <pb/><i>[Uttrycket ”Ni har en vakt” skulle kunna betyda att de redan hade en vaktstyrka, och syfta på de judiska tempelvakterna som lydde under översteprästerna. Troligare är dock att Pilatus beviljar en romersk vaktstyrka på minst fyra man att stå till deras förfogande, kanske några av de romerska soldater som varit med och avrättat Jesus och som fanns tillgängliga. En romersk vaktstyrka bestod av minst fyra soldater, eftersom man behövde täcka in nattskiften, från klockan sex på kvällen till sex på morgonen, som var indelad i fyra tretimmarspass. När Petrus fängslas i Apg 12:4 tilldelas sexton soldater för att vakta honom, så det är inte otroligt att av de närmare 600 soldaterna som fanns för att förhindra oroligheter i Jerusalem under den judiska påsken, avsätts fyra, sexton eller fler för att förhindra eventuella upplopp kring Jesu grav.]</i>


text:
<pb/>Nu efter sabbaten, i gryningen på första dagen i veckan <i>[tidigt på söndagen, vid sextiden]</i> kom Maria från Magdala och den andra Maria <i>[Jakob och Joses mor, se Matt 27:56]</i> för att se <i>(inspektera, undersöka)</i> graven.


text:
<pb/>Plötsligt blev det en stor jordbävning, för en Herrens ängel kom ner från himlen och rullade bort stenen <i>[framför graven där Jesus var begravd]</i> och satte sig på den. <i>[Jordbävningen orsakades av ängeln, men upplevdes troligen som ett efterskalv till den tidigare jordbävningen, se Matt 27:51-52.]</i>


text:
Hans utseende <i>(form, yttre)</i> var som ett ljussken <i>(en blixt, en lysande stjärna)</i>, och hans kläder vita som snö,


text:
och de som vaktade <i>[4-16 vakter, kanske fler, se Matt 27:66]</i> blev så förskräckta för honom att de skakade okontrollerat och blev som döda <i>[och blev liggande orörliga på marken]</i>.


text:
<pb/>Men ängeln sade till kvinnorna: ”Var inte rädda! Jag vet att ni letar efter Jesus som var korsfäst.


text:
Skynda er sedan att gå till lärjungarna och säg detta till dem: ’Jesus har uppstått från de döda, han ska gå före er in till Galiléen där ni ska få se honom.’ Se, nu har jag berättat för er <i>(nu har jag utfört mitt uppdrag och gett budskapet till er)</i>.” <pb/><i>[Varken här eller i något annat av evangelierna beskrivs exakt hur uppståndelsen har gått till. Verbformen i vers 6, ”han har uppstått” är dock i passiv form vilket pekar på det faktum att Jesus var uppstånden av Gud. Ängeln rullade inte bort stenen för att Jesus skulle kunna komma ut. Anledningen var att hans efterföljare skulle kunna komma in och se att graven var tom!]</i>


text:
<pb/>De lämnade snabbt graven, och fyllda av bävan och stor glädje sprang de för att berätta det för hans lärjungar. <i>[Att kvinnorna springer och visar både bävan och glädje visar att de trodde på ängelns ord redan innan de mötte den uppståndne Jesus. Jämför med lärjungarnas reaktion som inte tog kvinnornas ord på allvar, se Luk 24:1.]</i>


text:
Medan de var på väg mötte plötsligt Jesus dem och sade: ”Var glada <i>(var hälsade)</i>!” <i>[En vardaglig hälsningsfras.]</i> De gick fram och grep tag om hans fötter och tillbad honom <i>(böjde sig ner i ödmjukhet, föll på knä)</i>.


text:
<pb/>Då sade Jesus till dem: ”Var inte rädda! Gå och säg till mina bröder att de ska gå till Galiléen. Där ska de få se mig.”


text:
<pb/>Medan de var på väg kom några av vakterna till staden och rapporterade för översteprästerna vad som hade hänt.


text:
Efter att de samlats tillsammans med de äldste och utformat en plan, gav de en stor summa pengar åt soldaterna,


text:
De tog emot pengarna och gjorde som de blivit instruerade, och detta rykte är spritt bland judarna ända till idag. <pb/><i>[Det var förenat med dödsstraff för en romersk soldat att sova på sitt skift. Det krävdes en stor summa pengar och en säker garanti att inte råka illa ut om vakterna skulle gå med på detta erbjudande.]</i>


text:
När de fick se honom <i>[på avstånd]</i>, tillbad de honom <i>(böjde de sig ner i ödmjukhet, föll de ned på knä)</i>, men några tvivlade <i>(höll på att tappa tron)</i>. <pb/><i>[Vissa av lärjungarna hade trott att Jesus skulle återupprätta staten Israel och befria dem från romarnas förtryck, men eftersom det inte skett så tvivlade de på om Jesus verkligen hade makt. Detta ord för tvivla används bara här och i Matt 14:31, där Petrus ser på de yttre omständigheterna istället för att tro och lita på Jesu ord.]</i>


text:
<pb/>Jesus kom närmare. Han <i>[bröt tystnaden och]</i> sade till dem: <pb/>”All auktoritet <i>(all makt att regera)</i> i himlen och på jorden har getts till mig.


text:
<pb/>Gå därför ut och gör lärjungar av alla folk <i>(etniska grupper, folkslag)</i>, <pb/><t>döp <i>(nedsänk, grekiska ’baptizo’)</i> dem i Faderns, Sonens och den helige Andes namn</t>


text:
<t>och lär <i>(instruera)</i> dem att hålla <i>(bevara, noggrant lyssna på)</i> allt som jag har befallt er.</t> <pb/>Kom ihåg, jag är med er ända till tidens slut <i>(tidsålderns slut, fullbordande)</i>.”


text:
<pb/>Detta är begynnelsen <i>[utgångspunkten för min redogörelse]</i> av evangeliet <i>(det glada budskapet, segerbudskapet)</i> om Jesus Kristus, Guds Son. <pb/><i>[De fyra evangelierna har alla olika utgångspunkter - begynnelser. Matteus utgår från Jesu släkttavla från Abraham. Johannes går tillbaka till det eviga Ordet som fanns i begynnelsen. Markus och Lukas börjar med Johannes Döparen. Lukas startar med hans födelse medan Markus utgår från hans tjänst.]</i>


text:
<pb/>Så står det skrivet hos profeten Jesaja <i>[om Johannes Döparen, se vers 4]</i>: <pb/>Se, jag sänder min budbärare <i>(ängel)</i> framför dig, <pb/><t>han ska bereda vägen för dig. <i>[Mal 3:1]</i></t>


text:
<pb/>En röst ropar i öknen: <pb/>Bana väg för Herren, <pb/><t>gör stigarna raka för honom!</t> <pb/><i>[Det sista citatet kommer från Jes 40:3. Som brukligt var på den här tiden nämns endast den störste profeten Jesaja som huvudkälla, även om också Malaki refereras först.]</i>


text:
<pb/>Johannes kom <i>(trädde fram)</i>, han <i>[var den budbärare som profeterna talat om]</i> som döpte i öknen och predikade omvändelsens dop <i>[som var ett yttre reningsdop i vatten som ett tecken på hjärtats omvändelse]</i> till syndernas förlåtelse.


text:
Hela Judéen och alla i Jerusalem kom dit ut till honom <i>(i en ständig ström)</i>, och de bekände sina synder och döptes av honom i Jordan.


text:
Johannes var klädd i kamelhår och hade ett läderbälte om livet <i>[vilket ger associationer till tidigare profeter som t.ex. Elia, se 2 Kung 1:8]</i>. Han levde av gräshoppor och vildhonung. <i>[Johannes livsstil stod i stark kontrast till många av de religiösa ledarna som levde i lyx. Gräshoppor och vildhonung var vanlig mat i ökenmarken.]</i>


text:
<pb/>Han predikade: ”Efter mig kommer den som är starkare än jag, och jag är inte värdig att böja mig ner och knyta upp hans sandalremmar <i>[som var en slavs syssla]</i>.


text:
<pb/>Nu vid den tiden kom Jesus från Nasaret i Galiléen och blev döpt i Jordan <i>[-floden]</i> av Johannes.


text:
På en gång, medan Jesus steg upp ur vattnet, såg Johannes himlen dela <i>(öppna)</i> sig och Anden i form av en duva komma ner över honom <i>[och uppfylla honom]</i>.


text:
Då kom en röst från himlen: ”Du är min älskade son, jag har min glädje i dig <i>(du är den utvalde, ende)</i>.” <i>[Jes 42:1]</i>


text:
Han var i öknen under fyrtio dagar och prövades <i>(frestades, testades, utvärderades ständigt, gång på gång)</i> av Satan <i>(motståndaren)</i>. Han levde bland de vilda djuren <i>[schakaler, vargar, hyenor, leoparder]</i>, och änglarna betjänade honom <i>(ständigt, gång på gång)</i>. <pb/><i>[Det hebreiska ordet för öken är ”midbar” och det betyder bokstavligt översatt ”ordets plats”. I Matt 4:1-11 och Luk 4:1-13 beskrivs hur Jesus frestas att förvandla stenar till bröd, kasta sig ner för templet och tillbe djävulen. I varje instans svarar Jesus med det skrivna ordet.]</i>


text:
<pb/>Nu, efter det att Johannes hade blivit fängslad <i>[i fästningen Machaerus på östra sidan av Döda havet av den romerske ståthållaren Herodes Antipas som ansvarade för Galiléen och Peréen]</i>, kom Jesus till Galiléen och predikade evangeliet <i>(de glada nyheterna)</i> om Guds rike


text:
och sade: <pb/>”Tiden är inne <i>(fylld, fullbordad)</i>! Guds rike är nära! <pb/><t><i>[En tidsepok är fullbordad. Nu börjar en ny tid då Guds rike är nära.]</i></t> <pb/>Omvänd er <i>(förändra ert sätt att tänka, och agera)</i> <pb/><t>och tro <i>(lita på, ha förtröstan på)</i> evangeliet <i>(de glada nyheterna, segerbudskapet)</i>!”</t> <pb/><i>[Ordet evangelium betyder ”glädjebud” eller ”segerbudskap”. Ordet användes i den romerska världen om det glada budskapet kurirerna från fronten kom och läste upp i Rom efter stora segrar.]</i>


text:
<pb/>När han gick utmed Galileiska sjön fick han se Simon <i>[som senare kallas Petrus, se Mark 3:16]</i> och hans bror Andreas stå vid sjön och kasta ut sina kastnät, för de var fiskare. <pb/><i>[Ordet ”kasta sina nät” beskriver hur de i full aktivitet kastar näten först på ena sidan och sedan på andra. I Lukas mer detaljerade skildring beskrivs också hur de fiskat hela natten utan något resultat, se Luk 5:5. Kanske försökte de få någon fångst genom att fiska längs med stranden efter den misslyckade natten.]</i>


text:
<pb/>Jesus sade till dem: ”Kom och följ mig. Jag ska göra er till <i>[lära er att bli]</i> människofiskare!”


text:
Lite längre fram fick han se Jakob, Sebedaios son, och hans bror Johannes, som höll på att göra i ordning näten i sin båt.


text:
Han kallade på dem, och de lämnade sin far Sebedaios och hans anställda fiskare i båten och följde efter honom. <pb/><i>[Petrus, Jakob och Johannes följde Jesus redan sen tidigare, se Joh 1:28. Nu tog de ett steg till och lämnade sina arbeten för att gå in i heltidstjänst för Jesus. De två brödraparen var kompanjoner. Lukas beskriver också hur Simon lånat ut sin båt till Jesus som fick använda den som en predikstol. På Jesu uppmaning lägger sedan Simon ut näten på djupt vatten, se Luk 5:1-10. Den stora fångsten visar på Jesu omsorg om lärjungarnas familjer som får tid på sig att anställa nya fiskare som kan ersätta sönernas plats.]</i>


text:
<pb/>De gick in till Kapernaum, och så fort <i>(ordagrant ”genast när”)</i> det blev sabbat gick Jesus till synagogan och började undervisa.


text:
De häpnade <i>(blev helt överväldigade, förvånade)</i> över hans undervisning, för han undervisade med auktoritet <i>(makt)</i> och inte som de skriftlärda <i>[som mestadels bara citerade andra tidigare rabbiner]</i>.


text:
<pb/>Just då i synagogan fanns en man som var besatt av en oren ande, och på en gång började han skrika:


text:
”Vad har du med oss att göra, Jesus från Nasaret? Har du kommit för att förgöra oss? Jag vet vem du är - Guds helige!”


text:
Efter att den orena anden hade våldsamt slitit och ryckt i mannen, for den ut ur honom under ett högt rop. <pb/><i>[Detta är den första av fyra andeutdrivningar som skildras i Markus evangelium, se Mark 5:1-20; 7:25-30; 9:17-29.]</i>


text:
<pb/>De blev alla förfärade <i>(på gränsen till skräckslagna)</i> och började fråga varandra <i>(begära svar av varandra)</i>: ”Vad är detta? En ny undervisning, med makt bakom orden! Till och med de orena andarna befaller han, och de lyder honom.”


text:
<pb/><i>[I Kapernaum bodde Petrus, hans fru, hans svärmor och hans bror Andreas, se Matt 8:14. Jesus bodde också här under sin verksamma tid i Galiléen. Petrus hustru följde med på hans senare resor, se 1 Kor 9:5.]</i> <pb/>På en gång lämnade Jesus synagogan och gick till Simon och Andreas hus, tillsammans med <i>[bröderna]</i> Jakob och Johannes. <i>[Enligt judisk sed intogs huvudmålet på sabbaten mitt på dagen, direkt efter gudstjänsten.]</i>


text:
Simons svärmor hade insjuknat och låg ned med brännande hög feber, och på en gång berättade de det för Jesus.


text:
Han gick fram till henne, tog hennes hand och reste henne upp. Genast lämnade febern henne, och hon började att betjäna dem <i>[servera sabbatsmåltiden som var förberedd sedan dagen innan]</i>.


text:
<pb/><i>[Sabbaten börjar vid solnedgången på fredagen och slutar vid solnedgången på lördagen. Enligt traditionell judisk uppfattning fick inget arbete utföras på sabbaten. Det var inte tillåtet att göra upp eld, att resa eller bära saker utomhus. Ryktet om vad Jesus gjort spred sig snabbt, men det var först när sabbaten var över man kom med de sjuka till Jesus.]</i> <pb/>På kvällen, efter solnedgången, kom man till honom <i>(i en stadig ström)</i> med alla sjuka och besatta,


text:
Jesus botade många som led av olika sjukdomar och drev ut många demoner, och han förbjöd demonerna att tala, eftersom de visste vem han var. <i>[Lukas beskriver hur Jesus lägger händerna på var och en av dem, se Luk 4:40.]</i>


text:
<pb/>Tidigt nästa morgon <i>(i den sista nattvakten mellan klockan tre och sex på söndagsmorgonen)</i>, långt innan det blev ljust, steg Jesus upp och gick bort till en enslig plats. Där bad han. <i>[Detta är den första av tre gånger som Markus uppmärksammar hur Jesus drar sig undan för att be tidigt på morgonen, se Mark 6:46; 14:32-41.]</i>


text:
Simon och de som var med honom <i>[vaknade senare och]</i> letade efter honom <i>(jagade honom som ett villebråd)</i>,


text:
<pb/>Han svarade: ”Låt oss gå åt ett annat håll, till byarna här omkring <i>[på västra sidan av Galileiska sjön]</i>, så att jag kan predika där också. Det är därför jag har gått ut.” <pb/><i>[Jesus var sänd av Fadern till alla Israels barn, se Matt 15:24. Att Jesus rör sig i detta område uppfyllde profetian i Jes 9:1-2 där Sebulons och Naftalis land motsvarar övre och nedre Galiléen, se Matt 4:12-16.]</i>


text:
Djupt rörd av medömkan, sträckte Jesus ut handen och rörde vid honom <i>[vilket gjorde Jesus ceremoniellt oren]</i> och sade: ”Jag vill. Bli ren!”


text:
och sade: ”Säg ingenting till någon, men gå och visa upp dig för prästen och ge det offer för din rening som Mose har bestämt. Det blir ett vittnesbörd för dem.” <i>[3 Mos 14:1-32]</i>


text:
<pb/>Men mannen gick därifrån och började tala vitt och brett om saken, så att Jesus inte längre kunde visa sig i någon stad utan stannade ute i ödemarken. Det fortsatte att komma folk till honom från alla håll.


text:
<pb/>Några dagar senare kom Jesus tillbaka till Kapernaum <i>[där han bodde i Petrus hus]</i>. Ryktet spred sig att han var hemma igen,


text:
och det samlades så mycket folk att det inte ens fanns plats utanför dörren <i>[det var trängsel ända ut till gatan]</i>. Mitt under det att han samtalade <i>(förde en konversation)</i> om Ordet med dem,


text:
När de inte kunde komma nära Jesus på grund av allt folket, började de gräva sig igenom taket ovanför Jesus. <pb/><i>[Hus i Mellanöstern hade oftast platta tak med en trappa på utsidan. På så sätt kunde man komma upp på taket utan att gå in i huset. Takets översta lager bestod av grus och jord som de fyra männen nu först grävde sig igenom.]</i> <pb/>När de sedan brutit upp en öppning hissade de ner bädden som den förlamade låg på.


text:
När Jesus såg deras tro <i>[den lame mannens och hans vänners tro]</i>, sade han till den förlamade: ”Mitt barn <i>(med fokus på att han tillhör familjen)</i>, dina synder är förlåtna <i>(borttagna)</i>.”


text:
”Varför talar denne man <i>[en människa som vi]</i> på det här sättet? Han hädar ju <i>(är respektlös mot Gud)</i>. Vem kan förlåta synder utom Gud?”


text:
<pb/>I sin ande visste Jesus på en gång exakt vad de tänkte inom sig, och sade till dem: ”Varför tänker ni allt detta i era hjärtan?


text:
Vad är lättast att säga till den förlamade: ’Dina synder är förlåtna <i>(borttagna)</i>,’ eller att säga: ’Stå upp, ta din bädd och börja gå’?


text:
Men för att ni ska veta <i>(se med egna ögon)</i> att Människosonen har auktoritet <i>(rättighet, makt, kraft)</i> här på jorden att förlåta synder, säger jag dig”, och så sade han till den förlamade:


text:
Då reste sig mannen upp på en gång och tog sin bädd <i>(bår)</i> och gick ut mitt framför ögonen på dem alla. Man häpnade <i>(tappade helt fattningen)</i> och prisade <i>(tackade)</i> Gud och sade: ”Vi har aldrig sett något liknande förut!”


text:
<pb/>Jesus gick igen längs med sjön. <i>[Han gick ut från Petrus hus i Kapernaum där han nyligen helat en lam man.]</i> Hela folkskaran samlades på nytt kring honom, och han fortsatte att undervisa dem.


text:
Medan han gick förbi <i>[stadsgränsen]</i> såg han Alfaios <i>(Alfeus)</i> son Levi <i>[som också kallas Matteus]</i>, sitta vid tullbåset <i>[enklare tullstation där alla som skulle sälja varor fick betala försäljningsskatt]</i>. Han sade till honom: ”Följ mig <i>(bli min lärjunge)</i>.” Han stod upp och följde honom. <pb/><i>[Det var inte ovanligt med flera namn vid den här tiden. Levi var hans hebreiska namn som betyder ”förenad med”, medan Matteus var hans grekiska namn som betyder ”Guds gåva”. Indrivningen av tullar och skatter från Roms provinser arrenderades ut till privatpersoner. Dessa kallades ”publicanus”. Levi var en sådan publikan som tog upp skatt för Herodes Antipas. Judarna hatade och såg ner på tullindrivarna som allierat sig med ockupationsmakten. På en gång tackade Levi ja till kallelsen, lämnade sitt gamla liv och blev en av Jesu tolv lärjungar. Senare skrev han ner sin ögonvittnesskildring av Jesu liv - Matteusevangeliet.]</i>


text:
<pb/>När sedan Jesus låg till bords i hans hus <i>[antagligen Levis hus i Kapernaum]</i> var det många tullindrivare och syndare som delade måltiden tillsammans med Jesus och hans lärjungar. Många av dem följde honom <i>(var bland den större skara människor som följde honom och kallades hans lärjungar)</i>.


text:
När lagexperterna som tillhörde fariséerna såg att han åt med tullindrivare och syndare, sade de till Jesu lärjungar: ”Varför äter och dricker han med tullindrivare och <i>[kända]</i> syndare.”


text:
<pb/>När Jesus hörde detta, sade han till dem: ”Det är inte de friska <i>(starka)</i> som behöver en läkare, utan de som är sjuka. Jag har inte kommit för att kalla <i>[själv-]</i> rättfärdiga, utan syndare.” <pb/><i>[På samma sätt som det är självklart att en doktor röra sig bland sjuka patienter, finns Jesus hos människor som insett att de är syndare och behöver omvändelse. I Lukas återgivning av samma citat finns även orden ”till omvändelse” med, se Luk 5:32.]</i>


text:
<pb/>Johannes lärjungar och fariséerna fastade. <i>[Rättrogna judar fastade två dagar i veckan, måndag och torsdag.]</i> Därför frågade man Jesus: ”Varför fastar Johannes lärjungar och fariséernas lärjungar, men inte dina lärjungar?”


text:
Jesus svarade dem: <pb/>”Inte kan väl bröllopsgästerna fasta, medan brudgummen är med dem, eller hur? Så länge de har brudgummen hos sig kan de inte fasta.


text:
<pb/>Ingen syr fast en lapp av okrympt tyg på en gammal mantel <i>(klädesplagg)</i>. <pb/><t>I så fall skulle den påsatta lappen riva bort ännu mer från manteln</t> <t>och revan bli värre <i>[än den var innan]</i>.</t>


text:
<pb/>Inte heller slår man i färskt vin i gamla vinsäckar <i>(lädersäckar)</i>, <pb/><t>för i så fall skulle vinsäckarna brista och vinet rinna ut,</t> <t>och vinsäckarna blir förstörda <i>(oanvändbara)</i>.</t> <pb/>Nej, färskt vin hälls i nya vinsäckar <i>(som är formbara, grekiska ”kainos”, fokus är på kvaliteten på säcken snarare än åldern)</i>.”


text:
<pb/>En sabbat gick Jesus på en väg som gick igenom ett sädesfält, och medan de gick började hans lärjungar att rycka av veteaxen. <i>[Sabbaten varade från fredag kväll till lördag kväll, och denna händelse inträffar troligen på väg till samlingen i synagogan på lördagsmorgonen.]</i>


text:
Då sade fariséerna till honom: ”Titta <i>[på dina lärjungar]</i>, varför gör de sådant som man inte får göra på sabbaten?” <pb/><i>[Enligt 5 Mos 23:25 är det inte olovligt att plocka ax på någon annans åker för att äta. Dock skedde detta på sabbaten. Enligt den rabbinska tolkningen av lagen både skördade och tillredde lärjungarna mat, vilket inte var tillåtet på vilodagen.]</i>


text:
<pb/>Han svarade dem: ”Har ni aldrig läst <i>[1 Sam 21:1-6]</i> vad David gjorde när han och de som var med honom kom i nöd och var hungriga?


text:
Hur han då, på den tiden när Abjatar var överstepräst, gick in i Guds hus och åt skådebröden. <i>[Tolv limpor, vardera på 3,5 liter mjöl, som bakades en gång i veckan. De symboliserade Herrens närvaro i templet.]</i> Även om det inte var tillåtet för någon annan än prästerna att äta brödet åt han det, och gav åt dem som följde med honom.”


text:
Jesus sade till dem: ”Sabbaten är till för <i>(skapades för)</i> människan, inte människan för sabbaten.


text:
<pb/><i>[Jesus är Herre över sabbaten och låter sig inte skrämmas av fariséerna, se föregående vers.]</i> <pb/>Igen <i>[antagligen nästa vecka]</i> gick Jesus in i synagogan. Där fanns en man som hade en förlamad <i>(förtvinad)</i> hand. <i>[Verbformen antyder att förlamningen inte var medfödd utan uppkommit senare i livet genom någon sjukdom eller olycka.]</i>


text:
De <i>[fariséerna]</i> vaktade noga på Jesus för att se om han skulle hela honom på sabbaten, så de fick något att anklaga honom för.


text:
Jesus sade till mannen med den förlamade handen: ”Stå upp, och kom fram till mitten <i>[av synagogan så alla kan se]</i>.”


text:
<pb/>Sedan sade han till dem <i>[alla samlade där, men främst fariséerna]</i>: <pb/>”Vad är tillåtet <i>[enligt Mose lag]</i> på sabbaten? <pb/><t>Att göra gott eller ont,</t> <t>att rädda liv eller utsläcka liv?”</t> <pb/>Men de <i>[svarade inte, utan]</i> var tysta.


text:
Efter att i vrede ha sett på dem <i>(fört blicken från ena sidan till den andra sidan)</i>, bedrövad <i>(sorgsen)</i> över deras hjärtans hårdhet, sade Jesus till mannen: ”Räck ut din hand.” Han räckte ut den och hans hand blev helt återställd. <pb/><i>[Jesus var heligt vred över de andliga ledarnas okänslighet för mannens lidande och hela det legalistiska systemet där den bokstavliga tolkningen var viktigare än hjärtat och andemeningen bakom lagen. Ordet ”bedrövad” har verbformen particip, vilket lyfter fram Jesu kontinuerliga sorg över det andliga läget, medan vreden i Jesu blick är i formen aorist vilket betonar att den är tillfällig. Orden ”hjärtans hårdhet” beskriver processen hur deras hjärtan blev mer och mer hårda under det att Jesus tittade på dem.]</i>


text:
<pb/>Fariséerna gick ut och började genast göra upp planer tillsammans med herodianerna <i>[som sympatiserade och stödde Herodes Antipas och det romerska styret]</i>, hur de skulle kunna döda Jesus. <pb/><i>[Deras inre var fyllda av sådant mörker och mordlust. På en gång efter att Jesus hade frågat om det var rätt att rädda liv eller utsläcka liv, se vers 4, går de iväg och planerar hur de ska döda Jesus.]</i>


text:
<pb/>Då <i>[på grund av fariséernas planer på att döda honom]</i> drog Jesus sig undan tillsammans med sina lärjungar mot <i>[Galileiska]</i> sjön. En stor skara människor från <i>[de närmsta städerna och byarna i]</i> Galiléen följde honom. Också från <i>[de södra regionerna]</i> Judéen,


text:
Jerusalem, Iduméen <i>[längst söderut]</i> och från landet på andra sidan <i>[östra sidan av]</i> Jordan <i>[regionerna Peréen, Dekapolis och Gaulanitis, nuvarande Golan]</i> och från trakterna omkring <i>[kuststäderna]</i> Tyros och Sidon <i>[den nordvästra regionen Fenikien]</i> kom människor i stora skaror till honom när de hörde talas om allt han gjorde.


text:
<pb/>Han sade till sina lärjungar att alltid ha en liten båt i beredskap för honom på grund av folket, så att han inte skulle bli trängd <i>(nedtrampad, krossad)</i> av folkmassan.


text:
Anledningen var att han hade helat så många att alla som var plågade <i>(sjuka, led av besvärliga kroppsliga åkommor)</i> pressade på <i>(bokstavligen föll över)</i> honom.


text:
<pb/>Varje gång de orena andarna såg honom, föll de ned inför honom och ropade upprepade gånger: ”Du är Guds Son.”


text:
Han förbjöd dem <i>(gav dem en sträng tillsägelse)</i> att offentliggöra vem han var. <pb/><i>[Jesus ville inte få uppmärksamhet från demoner. Senare tillät Jesus detta erkännande från människor, men nu ville folket göra honom till kung med våld, se Joh 6:15.]</i>


text:
<pb/>Han gick upp på berget <i>[för att be, se Luk 6:2, och ber hela natten, se Luk 6:12-13]</i>. Sedan kallade han till sig dem som han själv hade utvalt, och de kom till honom.


text:
Han utsåg <i>(ordagrant ”gjorde”)</i> de tolv som skulle följa <i>(ständigt vara med)</i> honom, dem som han skulle skicka ut att predika <i>(vara apostlar, speciella budbärare)</i>,


text:
och att ha auktoritet <i>(makt)</i> att bota de sjuka, och att driva ut demoner. <pb/><i>[De tolv lärjungarna var:]</i>


text:
<pb/><t>Jakob, Sebedeus son,</t> <t>Johannes, Jakobs bror,</t> <pb/>Jesus gav dem <i>[Jakob och Johannes, det hebreiska]</i> namnet Boanerges, som betyder åskans <i>(tumultets)</i> söner <i>[kanske p.g.a. deras heta temperament, se Luk 9:54]</i>,


text:
<pb/><t>Andreas,</t> <pb/><e>Filippus</e> <i>[grekiskt ord som betyder ”en som älskar hästar”]</i>, <pb/><t>Bartolomeus <i>[även kallad Natanael]</i>,</t> <t>Matteus,</t> <t>Tomas <i>[hebreiskt ord som betyder ”tvilling”]</i>,</t> <pb/><e>Jakob</e>, Alfaios <i>(Alfeus)</i> son, <pb/><t>Taddeus</t> <pb/><i>[grekiskt ord som betyder ”en som har ett varmt hjärta” eller ”älskat barn”. Han kallades även Judas, Jakobs son, antagligen ändrade han namn för att undvika att bli förknippad med Judas Iskariot]</i>, <pb/><t>Simon kananaios</t> <pb/><i>[som är den arameiska termen för Selot, vilket ordagrant är ”den hängivne, ivrige, fanatiske” och antyder att han var med i den judiska motståndsrörelsen mot Romarriket innan han blev en Jesu lärjunge]</i>,


text:
<pb/><t>Judas Iskariot, han som förrådde honom.</t> <pb/><i>[Tre grupper framträder när apostlarna räknas upp. Simon, Filippus och Jakob nämns alltid först i sin grupp, se Matt 10:1-4; Luk 6:13-16; Apg 1:13.]</i>


text:
<pb/>Sedan gick han till ett hus <i>[antagligen Petrus hus i Kapernaum]</i> och folket samlades på nytt, så att han och lärjungarna inte ens kom åt att äta.


text:
När hans närmaste <i>[hans familj, se vers 31-32]</i> fick höra detta, gick de ut för att föra med sig honom med våld <i>(gripa, arrestera honom) [och föra honom tillbaka till Nasaret]</i>. De sade <i>(gång på gång, deras huvudsakliga samtalsämne var)</i> att han var från vettet <i>(från sina sinnen)</i>.


text:
<pb/>De skriftlärda som hade kommit ner från Jerusalem <i>[till Galiléen]</i> sade att han var besatt av Beelsebul, och det var genom de onda andarnas furste som han kastade ut demonerna.


text:
Han kallade till sig dem <i>[fariséerna från Jerusalem tillsammans med de lokala judiska ledarna i Kapernaum]</i> och talade till dem i liknelser <i>(illustrationer och jämförelser för att förklara)</i>: <pb/>”Hur kan Satan driva ut Satan?


text:
<pb/><i>[Jesus förklarar orimligheten i detta påstående med två liknelser som alla kan hålla med om:]</i> <pb/>Om ett rike är splittrat <i>(strider mot sig självt)</i>, <pb/><t>kan det inte bestå.</t>


text:
<pb/><i>[Om detta stämmer för nationer och familjer, då gäller det också Satan:]</i> <pb/>Om Satan reser sig upp <i>(gör uppror)</i> mot sig själv och splittras, kan han inte bestå och det är ute med honom.


text:
Ingen kan gå in och plundra en stark man på vad han äger, om han inte först binder den starke. Sedan kan han plundra hans hus. <i>[Jesus liknar sig vid den som är starkare än Satan och har bundit honom.]</i>


text:
<pb/>Sannerligen, människorna ska få förlåtelse för allt, för sina synder och för sina hädelser, hur de än hädar.


text:
Men den som hädar den heliga Anden får aldrig någonsin förlåtelse utan är skyldig till evig synd.” <pb/><i>[Den som tror sig ha begått denna synd har med största sannolikhet inte gjort det. Detta uttalande var riktat till fariséerna som sade att Guds godhet var djävulens verk, och var på väg att falla i denna grova synd. Vers 28 med ett fantastiskt löfte glöms lätt bort - ”människorna ska få förlåtelse för allt”!]</i>


text:
<pb/>Nu kom Jesu bröder <i>[Jakob, Joses, Judas och Simon, se Mark 6:3]</i> och hans mor. De stannade utanför <i>[Petrus hus där Jesus undervisade]</i> och skickade bud efter honom.


text:
En stor mängd människor satt i en cirkel runt Jesus, och de sade till honom: ”Se, din mor och dina bröder står här utanför och frågar efter dig.” <i>[Jesu familj hade beslutat sig för att hämta och föra med sig honom med våld eftersom de ansåg att han blivit galen, se Mark 3:21.]</i>


text:
När han hade fört blicken runt dem som satt omkring honom sade han: ”Se, här är min mor och mina bröder.


text:
<pb/>Sedan började han undervisa vid sjön igen. <i>[Jesus hade undervisat där tidigare, se Mark 3:7-9.]</i> En stor skara samlades kring honom, därför steg han i båten <i>[som de hade redo, se Mark 3:9]</i> och satt i den ute på vattnet medan folket stod på stranden.


text:
Han undervisade dem i många liknelser <i>(jämförelser)</i>. <pb/><i>[Ordet liknelse är ordagrant ”att kasta vid sidan om”. Jesu liknelser använder ofta praktiska exempel från vardagen för att belysa och förklara andliga sanningar.]</i> <pb/>När han undervisade dem sade han:


text:
<pb/>”Lyssna! <pb/><i>[Jesus både börjar och avslutar den första liknelsen med uppmaningen att ”lyssna”, se vers 9. Det inbjuder de samlade att vara delaktiga, avsluta pågående samtal och lyssna på följande budskap som är viktigt.]</i> <pb/>En såningsman gick ut för att så.


text:
<pb/>Andra <i>(exakt likadana sädeskorn, med samma förutsättningar)</i> föll bland <e>törnen</e>, <pb/><t>och törnena växte upp och kvävde dem,</t> <t>och det bar ingen frukt.</t>


text:
<pb/>Andra <i>(exakt likadana sädeskorn, med samma förutsättningar)</i> föll i <e>god jord</e> och gav <i>(gång på gång, kontinuerligt)</i> frukt, <pb/><t>en del upp till trettio gånger <i>(mer än vad som var sått)</i>,</t> <t>andra upp till sextio gånger mer,</t> <t>och några upp till hundra gånger mer.”</t>


text:
<pb/>Han sade: ”Den som har öron för att höra med, han ska höra <i>(lyssna uppmärksamt, ta till sig och förstå min undervisning)</i>.” <pb/><i>[Jesus förklarar liknelsen i vers 13-20. Israel har ett subtropiskt klimat. Man sår under höstens regnperiod och skördar på våren innan den torra heta sommaren. Bilden för den här liknelsen är en åker där en väl upptrampad stig passerar rakt igenom den. I ytterkanterna mot berget är jordlagret tunnare och mot dikeskanterna växer törne. En såningsman sprider för hand ut frön. De olika jordmånerna syns inte för blotta ögat eftersom hela åkern nyligen är plöjd. Liknelsen säger inget om proportionerna mellan god och dålig jord, men generellt sett består en åker till största delen av god jord.]</i>


text:
<pb/>Så fort han var ensam, började de som var omkring honom tillsammans med de tolv att fråga honom om liknelserna.


text:
Han sade till dem: ”Ni har fått gåvan att lära känna himmelrikets hemligheter <i>(dolda planer)</i>, men för dessa som står utanför är allt bara liknelser.


text:
Detta för att <i>[profetian i Jes 6:9-10 skulle gå i uppfyllelse]</i>: <pb/>de ska se med sina ögon <pb/><t>utan att uppfatta</t> <pb/>och höra med sina öron <pb/><t>utan att förstå,</t> <pb/>så att de inte vänder om <i>(återvänder)</i> <pb/><t>och får förlåtelse.”</t>


text:
<pb/><i>[Liknelsen om såningsmannen och detta citat från Jesaja gjorde lärjungarna konfunderade. Ville Jesus dölja sanningen medvetet för vissa genom att bara tala i liknelser?]</i> <pb/>Sedan sade han till dem: ”Om ni inte förstår denna liknelse, hur kan ni då tyda <i>(kunna vara i en process av att förstå)</i> några andra liknelser?


text:
Såningsmannen sår Ordet. <i>[Ordet kan syfta på budskapet som Jesus predikade eller på Jesus själv. Liknelsen handlar om hur människor gensvarar på budskapet och Jesus.]</i>


text:
<pb/>De längs med <e>vägen</e> är de som får ordet sått <i>[i sina hjärtan]</i>, men när de hör det kommer genast Satan och tar bort ordet som såtts i dem. <i>[Ordet ”väg” betyder också invanda tankebanor, tankemönster, dvs. förutfattade meningar och missuppfattningar av Guds ord som blir till en hård yta som hindrar säden från att tränga ner i myllan.]</i>


text:
<pb/>På samma sätt är det med dem som sås på <e>stenig mark</e>, det är de som hör ordet och genast tar emot det med glädje,


text:
men inte har något rotfäste inom sig. De står fast en tid, men så fort lidande <i>(problem, hård press)</i> och förföljelse <i>(förtryck)</i> kommer för ordets skull faller de genast bort <i>(tar de anstöt, ordet blir till en stötesten)</i>.


text:
men världsliga bekymmer, rikedomens lockelser och alla möjliga begär tränger in och kväver ordet, så att det inte ger någon skörd. <i>[Grundordet för ”törne” är extremer. Det finns en koppling till läror som ensidigt betonar en enda sanning, se Matt 7:15-17.]</i>


text:
<pb/>De som såtts i den <e>goda jorden</e> är de som hör ordet och tar det till sig och bär frukt trettio gånger det som såtts, sextio gånger och hundra gånger så mycket.”


text:
<pb/><i>[Jesus är världens ljus. Hans undervisning ska inte döljas av Jesu lärjungar, utan förmedlas vidare till andra. Jesus illustrerar detta med några vanliga föremål som fanns i varje hem. Oljelampan användes för att lysa upp hemmet och sädesmåttet på cirka åtta liter användes för att mäta upp mjöl, men kunde också ställas upp och ner och fungera som ett lampställ.]</i> <pb/>Han sade till dem: ”Lampan tas inte fram för att ställas under sädesmåttet eller under bädden? Nej, man placerar den på hållaren! <i>[Högt och centralt så det ger ljus i huset.]</i>


text:
För inget är fördolt som inte ska uppenbaras, och inget är gömt som inte ska komma i ljuset. <i>[Även om liknelserna nu var dolda för många skulle Guds rike snart bli synligt.]</i>


text:
Om någon har öron för att höra med, då ska han höra <i>(lyssna uppmärksamt, ta till sig och förstå min undervisning)</i>.”


text:
<pb/>Han sade till dem: ”Var uppmärksamma på vad ni hör. Det mått ni ger <i>[av energi och studier till den sanning ni hör]</i>, ska bli det mått <i>[av kunskap]</i> som kommer tillbaka till er, och ännu mer <i>[förutom det]</i> ska ges till er som lyssnar.


text:
För den som har <i>[förståelse]</i> ska få mer, och från den som inte har någonting <i>[inget intresse av liknelserna och Jesu undervisning]</i>, ska även det han har tas bort.” <pb/><i>[Utifrån sammanhanget syftar ”den som har” på en önskan och vilja att förstå Jesu undervisning, se vers 11.]</i>


text:
<pb/>Jesus sade också: ”Guds kungarike skulle kunna liknas vid en man som har sått säd i jorden. <i>[Säden är Guds ord, se vers 14.]</i>


text:
Han sover på natten och går upp på dagen, och under tiden gror säden och växer till i längd. Hur <i>[och varför växer säden]</i>? Det vet han inte.


text:
Jorden bär frukt av sig själv <i>(spontant, grekiska ”automatos”)</i>: <pb/><t>först bladet <i>(strået)</i>,</t> <t>sedan axet <i>(som skyddar vetekornen)</i>,</t> <t>sedan det fullt utvecklade vetet i axet.</t>


text:
<pb/>När skörden är mogen <i>(ordagrant ”när frukten tillåter det”)</i>, då låter han genast skäran gå <i>[sänder han in skördearbetarna]</i>, för då är det skördetid.”


text:
<pb/>Jesus sade: ”Vad ska vi jämföra <i>(likna)</i> Guds rike med? Vilken liknelse <i>(bild)</i> ska vi använda för att illustrera <i>(förklara)</i> det? <i>[Jesus involverar sina åhörare i sin predikan.]</i>


text:
Det är som ett senapskorn. När man sår det är det minst av alla frön på jorden <i>[bland kryddväxterna]</i>,


text:
men när det har såtts skjuter det upp och blir större än alla örter och får så stora grenar att himlens fåglar kan bygga bo i dess skugga.” <pb/><i>[Huvudpoängen är den ringa begynnelsen av Guds rike och dess enorma växtkraft.]</i>


text:
<pb/>Med många sådana liknelser förkunnade han ordet för dem, på ett sätt som de kunde förstå. <i>[Sista delen kan också översättas ”så långt de kunde förstå”.]</i>


text:
Han talade bara i liknelser till dem, men när han hade blivit ensam med lärjungarna förklarade han allt <i>(ordagrant ”lösgjorde”, gav mer information och förklaringar så att de andliga sanningarna i liknelserna blev tydliga)</i>. <pb/><i>[Vid det här tillfället använde Jesus bara liknelser när han talade med folket, senare använde han också andra undervisningsstilar, se t.ex. Matt 15:3-9; 19:3-12. Dock betonar Markus vikten av att förstå Jesu undervisning, och för den som är likgiltig eller inte vill förstå förblir allt vad Jesus säger obegripliga liknelser.]</i>


text:
<pb/><i>[Jesus har undervisat om Guds rike, han sitter kvar i samma båt han klev i tidigare samma dag, se Mark 4:1. Markus nämner fyra liknelser, och fortsätter nu att beskriva fyra stora mirakler där Jesus på ett konkret sätt bekräftar sin undervisning, se Mark 4:35-5:43. Galileiska sjön ligger tvåhundra meter under havsytan, omgiven av berg. Vid rätt omständigheter i lufttemperaturer kan kraftiga orkanbyar snabbt uppstå när varm luft drar in från öknen. Detta är ett känt fenomen. 1992 slog tre meter höga vågor in mot kuststaden Tiberias i en liknande storm.]</i> <pb/>Samma dag <i>[som han gett liknelserna om Guds rike, se vers 1-34]</i>, när det blivit kväll, sade Jesus till dem: ”Låt oss fara över till andra sidan.” <i>[Till den östra sidan av sjön.]</i>


text:
De lät folket gå och tog med sig honom i den stora båten som han redan satt i, och andra små båtar följde med honom.


text:
Då utvecklades en kraftig stormby <i>(virvelvind, cyklon)</i>. Vågorna slog in i båten, så att den höll på att fyllas.


text:
Jesus låg i aktern och sov på en dyna. Då väckte de honom och sade: ”Mästare, bryr du dig inte om att vi går under?”


text:
<pb/>Han vaknade och tillrättavisade skarpt vinden och sade till sjön: ”Tyst! Var stilla!” Vinden lade sig och det blev alldeles lugnt <i>(kom ett stort lugn)</i>. <pb/><i>[Det finns en fin poetisk parallellism i denna vers. Vinden och sjön tilltalas separat. Resultatet av båda dessa tilltal beskrivs och separat: stillad vind och lugn sjön.]</i>


text:
<pb/>Han sade till dem <i>[lärjungarna]</i>: ”Varför är ni så rädda <i>(tysta, har sådan fruktan)</i>? Har ni ingen tro <i>(tillit, förtröstan)</i> ännu?


text:
Då greps de av stor fruktan och sade till varandra: ”Vem är han? Till och med vinden och sjön lyder honom.”


text:
<pb/>De <i>[Jesus och de tolv lärjungarna]</i> kom över till gerasenernas område på andra sidan sjön.


text:
Genast när Jesus steg ur båten kom en man emot honom från gravarna. Han hade en oren ande i sig. <i>[var under den onda andens inflytande, se Matt 8:28]</i>.


text:
Mannen höll till <i>(bodde)</i> bland gravarna och ingen kunde längre binda honom, inte ens med kedjor.


text:
Han hade ofta bundits med fotbojor och kedjor men han hade slitit av kedjorna och brutit sönder bojorna. Ingen kunde rå på honom.


text:
Ständigt, natt och dag, höll han till bland gravarna och uppe i bergen och skrek och skar sig med stenar. <pb/><i>[Markus beskriver med flest detaljer hur djupt plågad den här mannen är av de onda andarna, och hur brutalt han har behandlats av omgivningen. Mannens personlighet har blivit förvriden, men när han ser Jesus ser han den som kan befria honom. Markus och Lukas nämner bara en man, medan Matteus skriver att de var två, se Matt 8:28; Luk 9:27. Evangelierna är ögonvittnesskildringar och denna typ av skillnader är inte ovanliga eller konstiga. Troligtvis är det två eller flera män som bor här bland gravarna. En av dem är mer framträdande och den som för konversationen.]</i>


text:
<pb/><i>[Även om mannen är under demoners inflytande som har nästlat sig in i hans personlighet, har han en fri vilja. Han ser att hos Jesus finns hans befrielse.]</i> När han på långt håll fick se Jesus sprang han fram och föll ner för honom <i>(i tillbedjan)</i>


text:
och vrålade <i>(skrek)</i> med hög röst: ”Vad har du med mig att göra, Jesus, den högste Gudens Son? <i>[Frasen som ordagrant är ”vad har jag med dig att göra” kan betyda ”lämna mig ifred” eller ”bry dig inte om mig”.]</i> Har du kommit hit för att plåga oss i förtid?


text:
<pb/>Jesus frågade honom: ”Vad är ditt namn?” <pb/>Mannen svarade: ”Mitt namn är Legion, för vi är många.” <i>[Legion betyder tusental och är ett latinskt låneord för en stor armé. En romersk legion bestod av över 6 000 män. Termen antyder både att mannen hade ett stort antal demoner och att deras natur var våldsam och krigisk.]</i>


text:
Han bad enträget många gånger att Jesus inte skulle driva bort dem från området <i>[gerasenernas område, se vers 1]</i>.


text:
Han gav dem tillåtelse. Då for de orena andarna ut ur mannen och in i svinen, och hjorden störtade utför branten ner i sjön. Det var omkring 2 000 svin som drunknade.


text:
<pb/>De som vaktade dem flydde och berättade detta i staden och ute på landsbygden. Folket där kom då ut för att se vad som hade hänt.


text:
När de kom till Jesus och såg <i>(betraktade noggrant)</i> den besatte som haft legionen i sig sitta där, klädd och vid sina sinnen, blev de rädda.


text:
De som var ögonvittnen berättade i detalj för folket vad som hade hänt med den besatte och hur det hade gått med svinen.


text:
Då bad man att Jesus skulle lämna deras område. <pb/><i>[Det ekonomiska värdet på svinen var någonstans kring sju årslöner. Ägarna brydde sig mer om den ekonomiska förlusten än att en plågad människa blivit helad.]</i>


text:
Men Jesus tillät det inte utan sade: ”Gå hem till de dina <i>[din familj, släktingar och dina landsmän]</i> och berätta för dem allt vad Herren har gjort med dig och hur han förbarmade sig över dig.”


text:
Mannen gick då och ropade ut över hela Dekapolis <i>(området med de tio städerna)</i> allt vad Jesus hade gjort med honom, och alla blev förundrade <i>(förvånade, chockade)</i>. <pb/><i>[Den tidigare demoniserade mannen blir nu den första hedniska evangelisten som Markus omnämner. Dekapolis var en region bestående av tio löst sammansatta städer öster om Jordanfloden och Galileiska sjön. De hade blivit fria från judiskt styre 63 f.Kr. när den romerska generalen Pompejus intog området. Svin användes ibland som offerdjur i hedniska tempel. Det värsta exemplet i den judiska historien var när Epifanes vanhelgade templet i Jerusalem och offrade svin på ett altare till Zeus 167 f.Kr.]</i>


text:
<pb/>När Jesus hade farit tillbaka med båten till andra sidan sjön <i>[antagligen tillbaka till Kapernaum]</i>, samlades en stor folkskara hos honom, där han var vid sjön.


text:
Då kom en av synagogföreståndarna som hette Jairus dit. När han fick se Jesus föll han ner vid hans fötter


text:
och bad honom enträget: ”Min lilla dotter <i>[tolv år, se vers 42]</i> ligger för döden. Kom och lägg händerna på henne, så hon blir räddad och får leva.”


text:
<pb/>Jesus gick med honom <i>[Jesus är på väg hem till synagogföreståndaren Jairus, vars dotter låg för döden]</i>, och en stor mängd människor följde med Jesus och trängde på från alla håll <i>(folkskaran pressar på)</i>.


text:
Där fanns en kvinna som hade haft blödningar i tolv år. <i>[Hon var enligt lagen ceremoniellt oren och ställd utanför samhället, se 2 Mos 15:25-27.]</i>


text:
Hon hade fått utstå mycket lidande <i>[under operationer och behandlingar]</i> hos många läkare. Det hade kostat henne allt hon ägde och ingenting hade hjälpt, istället hade hon blivit sämre.


text:
Hon hade fått höra om Jesus och närmade sig honom bakifrån i folkmassan och rörde vid hans kläder. <i>[Hon rörde vid hans hörntofs, se Matt 9:20; Luk 8:44.]</i>


text:
Hon sade gång på gång <i>[antingen till sig själv eller högt i folkskaran]</i>: ”Om jag bara får röra vid hans kläder så blir jag frälst <i>(helad, räddad)</i>.”


text:
På en gång slutade blödningen <i>(blödningen stoppades från källan)</i>, och hon kände <i>(visste)</i> i sin kropp att hon var helad från sin plåga.


text:
<pb/>På samma gång som detta skedde visste Jesus att kraft hade gått ut ifrån honom, så han vände sig om mot folkmassan och frågade: ”Vem rörde vid mina kläder?”


text:
<pb/>Hans lärjungar sade upprepade gånger till honom: ”Du ser väl hur folkmassan tränger på från alla håll, och ändå frågar du: Vem rörde vid mig?”


text:
Men Jesus <i>[väntade och]</i> fortsatte att titta sig omkring <i>(från ena sidan till den andra sidan)</i> för att se vem som hade gjort detta.


text:
Kvinnan visste vad som hade hänt med henne, och hon kom <i>[till sist, se Luk 8:47]</i> fram under fruktan och bävan och föll ned inför honom och berättade hela sanningen.


text:
<pb/>Då sade han till henne: ”Min dotter <i>[beskriver ett barnaskap, och att hon tillhör Guds familj]</i>, din tro har frälst <i>(helat, räddat)</i> dig! Gå i frid, och var helt helad <i>(befriad för all framtid)</i> från din plåga!” <i>[Ordagrant, ”gå in i frid”, en dörr hade öppnats för kvinnan där hon kunde få leva i Guds frid.]</i>


text:
<pb/>Medan Jesus fortfarande talade kom några från synagogföreståndarens hus och sade: ”Din dotter har dött. Varför fortsätter du besvära Läraren?”


text:
Men när Jesus hörde deras ord sade han till synagogföreståndaren: ”Var inte rädd <i>(sluta att känna fruktan och oro)</i>, fortsätt att tro <i>(tro bara)</i>!” <i>[Jesus uppmanar Jairus att ha kvar samma tro som han hade från början när han kom till Jesus, se vers 23.]</i>


text:
När de kom till synagogföreståndarens hus studerade han tumultet där <i>(den förvirring som rådde utanför huset, människor som sprang fram och tillbaka)</i> och de som grät högljutt och klagade. <pb/><i>[De som grät och klagade var troligtvis anställda gråterskor. Rabbi Juda, som levde ett århundrade efter Jesus, skriver att även den fattigaste i Israel bör anlita minst två flöjtspelare och en gråterska. Uttalandet gällde en makes ansvar vid hans hustrus begravning, men vi kan anta att liknande sed fanns när barn dog. I Matteus beskrivning nämns uttryckligen flöjtspelare, se Matt 9:6. Som synagogföreståndare var Jairus en känd och högt aktad person i samhället. Eftersom det var känt att dottern låg för döden, Mark 5:23, och begravningen skulle ske snabbt innan solnedgången, är det troligt att gråterskorna och flöjtspelarna redan fanns på plats och var beredda att börja sin klagan direkt när flickan dog.]</i>


text:
<pb/>När han gått in sade han till dem: ”Varför denna uppståndelse och gråt? Den lilla flickan har inte dött, hon sover.”


text:
Då började de hånskratta åt honom <i>(driva med honom)</i>. <pb/>När han väl hade kört ut alla, tog han <i>(under sin ledning)</i> med sig barnets far och mor och sina lärjungar <i>[Petrus, Jakob och Johannes]</i> och gick in där barnet låg.


text:
Han tog ett stadigt grepp om hennes hand och sade till henne <i>[på arameiska, det språk som Jesus och lärjungarna talade]</i>: ”Talitha koum!” Det betyder: ”Lilla flicka, jag säger dig, res dig upp!”


text:
På en gång reste sig flickan upp och började gå omkring, hon var tolv år. Föräldrarna tappade genast fattningen <i>(var helt utom sig, i extas, ordagrant ”ekstasias”)</i>.


text:
Men han förbjöd dem strängt att låta någon få veta vad som hänt. Sedan bad han dem att ge henne något att äta.


text:
<pb/>Jesus gick bort därifrån <i>[troligtvis Kapernaum]</i> och kom till sin hemstad <i>[Nasaret, se Matt 2:23; Luk 2:39]</i>. Hans lärjungar följde honom.


text:
När det blev sabbat undervisade han i synagogan. <i>[Jesus var känd och synagogföreståndaren inbjöd honom att tala på huvudgudstjänsten på lördagsmorgonen i Nasaret.]</i> Många som hörde honom häpnade <i>(blev helt överväldigade och förvånade)</i> och sade: <pb/>”Var har han fått detta <i>(dessa idéer)</i> ifrån? <pb/>Vad är det för visdom han har fått <i>[utan att ha blivit lärd under någon rabbin]</i>? <pb/>Hur kan han utföra sådana mäktiga gärningar med sina händer?


text:
<pb/>Är det inte hantverkaren, Marias son och bror till Jakob och Joses och Judas och Simon? <pb/><t><i>[Det grekiska ordet som ofta översätts snickare kan också betyda stenarbetare.]</i></t> <pb/>Bor inte hans systrar här hos oss?” <pb/>De tog anstöt av honom <i>(avvisade hans auktoritet, han blev en stötesten)</i>.


text:
Då sade Jesus till dem: ”En profet är inte föraktad <i>(utan ära, respekt)</i>, förutom i sin hemstad och i sin egen familj <i>(sitt eget hus)</i>.”


text:
Han kunde inte göra någon kraftgärning där, förutom att lägga händerna på några sjuka <i>(svaga)</i> och hela dem.


text:
Han förundrades över deras otro. <i>[Jesu mänskliga sida är synlig här där han blir förvånad och överraskad över deras brist av tro på honom.]</i> <pb/>Han gick vidare till byarna <i>(runt Nasaret i Galiléen, som i en cirkel)</i> och undervisade.


text:
<pb/>Han kallade till sig de tolv <i>[apostlarna]</i> och började sända ut dem två och två <i>[som sina sändebud]</i> och gav dem auktoritet <i>(makt)</i> över de orena andarna. <i>[Matteus gör en parvis uppräkning av de tolv, se Matt 10:1-4.]</i>


text:
Han befallde dem att inte ta med något på vägen förutom en vandringsstav - inget bröd, ingen lädersäck <i>[med proviant och packning, som också användes för att samla in gåvor]</i>, inga kopparmynt <i>[den lägsta valören]</i> i era bälten.


text:
Ta <i>[ett par]</i> sandaler på era fötter, men inte dubbla tunikor <i>(skjortliknade långt underklädesplagg)</i>. <i>[Välbärgade personer bar två tunikor närmast kroppen.]</i>


text:
Han sade till dem: ”När ni kommit in i ett hus, stanna där tills ni lämnar platsen <i>[till skillnad från andra kringvandrande som gick runt och tiggde från varje hus]</i>.


text:
Om man inte tar emot er eller lyssnar på er, så gå från den platsen och skaka av dammet från era fötter. Det blir ett vittnesbörd mot dem.” <pb/><i>[Enligt judisk sed skakade man dammet av sina fötter efter att ha gått igenom ett hedniskt område för att visa att man inte ville ha något med dem att göra. Här blir symboliken att den stad som inte ville veta av lärjungarna ”är inte bättre än en hednisk stad”.]</i>


text:
<pb/>De gav sig i väg <i>[två och två, i sex par]</i> och predikade för folket att de skulle omvända sig <i>(förändra sitt sätt att tänka, och agera)</i>. <i>[Samma budskap som både Johannes Döparen och Jesus hade predikat, se Matt 3:2; Mark 1:15.]</i>


text:
<pb/>Kung Herodes <i>[Antipas]</i> fick höra om Jesus, för hans namn hade blivit vida känt. <pb/><i>[Ryktet om Jesu verksamhet, och nu också de tolv som predikade och gjorde under i Jesu namn, hade nått Herodes Antipas, son till Herodes den store. Herodes Antipas regerade över Galiléen och Peréen och han bodde i Tiberias som han låtit bygga 20 e.Kr. Herodes Antipas var formellt inte kung utan landsfurste eller ”tetrark” som ursprungligen betecknade en furste över fjärdedelen av ett rike. Markus som skriver för den romerska världen, antagligen i Rom, använder ordet kung som är den mer informella titeln på regenterna i den östra delen av Romarriket.]</i> <pb/>Man sade <i>[hans tjänstemän förde fram den allmänna uppfattningen]</i>: ”Det är Johannes Döparen som har uppstått från de döda, det är därför dessa krafter verkar i honom <i>[som gör att människor blir helade och tecken sker]</i>.”


text:
En del sade att han var <i>[den stora profeten]</i> Elia <i>[som förväntades komma tillbaka i den sista tiden, se Mal 4:5]</i>. Andra sade att han var en profet, lik någon av profeterna.


text:
<pb/>När Herodes hörde detta sade han: ”Det är Johannes, han som jag lät halshugga som har uppstått från de döda.”


text:
Herodes hade nämligen låtit gripa och binda Johannes och sätta honom i fängelse för Herodias skull, hustru till hans bror Filippus. Henne hade Herodes gift sig med.


text:
Anledningen var att Johannes hade sagt till honom: ”Det är inte tillåtet för dig att ha din brors hustru.” <pb/><i>[Herodias var Herodes Antipas olovliga fru. Hon var ett barnbarn till Herodes den store. Som ung blev hon bortgift med sin farbror Herodes Filippus i Rom. Han ska inte förväxlas med tetrarken Filippus som regerade norr om Galiléen, se Luk 3:1. Herodias och hennes första make Filippus fick en dotter, Salome. Under ett besök i Rom blev Herodes Antipas förtjust i Herodias. Hon skilde sig, flyttade från Rom och gifte sig med Herodes Antipas. Han skilde sig också från sin fru, dottern till Aretas kung i Arabien, vilket skapade en politisk oro i området som ledde till öppet krig 36 e.Kr. Johannes Döparen hade fördömt deras agerande, eftersom de bröt mot Mose lag, se 3 Mos 18:16.]</i>


text:
<pb/>Herodias hatade <i>(höll fast vid vreden mot)</i> Johannes Döparen <i>[för hans officiella fördömande av hennes och Herodes Antipas förhållande]</i> och ville döda honom, men hon kunde inte,


text:
eftersom Herodes hade respekt för <i>(fruktade)</i> Johannes. Han visste att Johannes var en rättfärdig och helig man och skyddade honom <i>[från Herodias]</i>. När han hörde Johannes <i>[tala]</i> blev han många gånger förvånad <i>(förbryllad)</i>, men lyssnade <i>[trots det]</i> gärna på honom <i>[när han var på besök i fästningen Machaerus där Johannes antagligen satt fängslad]</i>.


text:
<pb/>Men så kom ett lämpligt tillfälle <i>[för Herodias att genomföra sina onda planer]</i>, då Herodes på sin födelsedag anordnade en festmåltid för sina stormän <i>[hans högsta civila anställda]</i> och överstarna <i>[de högsta romerska militärerna]</i> och de främsta i Galiléen <i>[andra förnäma män som inte stod i hans tjänst]</i>.


text:
Då <i>[framåt kvällen då gästerna börjat bli berusade]</i> kom Herodias dotter <i>[Salome]</i> in. Hon dansade och fascinerade <i>(behagade, trollband)</i> Herodes och <i>[de övriga manliga]</i> gästerna <i>[med sin sensuella dans]</i> och kungen sade till flickan: <pb/>”Be mig nu på en gång om vad du vill, så ska du få det.”


text:
Han lovade och svor under en ed: ”Vad du än ber mig om ska jag ge dig, om det så vore halva mitt rike.”


text:
<pb/><i>[Männen var i en egen festsal och kvinnorna i en annan.]</i> Då gick hon ut och frågade sin mor: ”Vad ska jag begära?” Hon svarade: ”Johannes Döparens huvud.”


text:
<pb/>På en gång skyndade hon tillbaka in till kungen och bad honom: ”Jag vill att du genast ger mig Johannes Döparens huvud på ett fat.”


text:
utan skickade på en gång en livvakt <i>[en av hans personliga soldater]</i> med befallning att hämta Johannes huvud. Soldaten gick och halshögg honom i fängelset


text:
och kom sedan med hans huvud på ett fat och gav det åt flickan, och flickan gav det vidare till sin mor.


text:
<pb/>När Johannes lärjungar fick höra detta kom de dit och hämtade hans döda kropp och lade den i en grav.


text:
<pb/>Apostlarna <i>[som ordagrant betyder ”de utsända missionärerna”]</i> samlades hos Jesus <i>[antagligen i Kapernaum]</i> och berättade för honom om allt de hade gjort <i>[hur de drivit ut orena andar och botat sjuka]</i> och allt de undervisat om <i>[vilka ämnen de tagit upp]</i>. <pb/><i>[Jesus hade för första gången sänt ut de tolv lärjungarna på egen hand. Två och två hade de gått runt i byarna och städerna i Galiléen, se vers 7-13.]</i>


text:
<pb/>Han sade till dem: ”Följ med mig till en obebodd plats, ni behöver vara för er själva och vila lite!” Det var så många som kom och gick <i>[i huset där de var]</i> att de inte ens fick tid att äta.


text:
Så de gav sig av i skeppet <i>(en större båt)</i> till en obebyggd plats där de kunde vara för sig själva. <i>[De ror norrut längs med kusten för att stanna någonstans utanför staden Betsaida, se Luk 9:10.]</i>


text:
Många såg dem fara iväg, och förstod <i>[vart de var på väg]</i>, och från alla städer <i>[längs med vägen från Kapernaum till Betsaida]</i> sprang man tillsammans <i>[landvägen]</i> och kom fram före dem.


text:
När Jesus gick i land <i>[på en plats som i normala fall skulle varit relativt öde]</i> såg han att en stor skara väntade på honom. Han blev djupt rörd av medömkan, för de var som får utan en herde. <i>[Senare på dagen var de 5 000 män plus kvinnor och barn, se vers 44, så redan nu är kanske flera tusen samlade där.]</i> <pb/><t>Han började undervisa dem om många saker <i>(många olika ämnen och områden)</i>.</t>


text:
<t>När dagen redan var långt gången <i>[efter tre på eftermiddagen]</i>, kom hans lärjungar till honom och sade: ”Den här platsen är obebyggd, och klockan är redan mycket.</t>


text:
<t>Bryt upp och skicka iväg dem så att de kan köpa sig något att äta på landsbygden och städerna.”</t>


text:
<pb/>Men han svarade dem: ”Ni kan ge dem något att äta!” <pb/><t>De svarade: ”Ska vi gå bort och köpa bröd för tvåhundra denarer <i>[dagslöner]</i> och ge dem att äta?”</t> <pb/><i>[En denar var en vanlig arbetares dagslön, se Matt 20:2. Tvåhundra denarer motsvarade åtta månadslöner. På en gång började lärjungarna kalkylera hur mycket det skulle kosta att köpa mat till folket. Antagligen skulle maten kosta så mycket, och det är inte otroligt att de hade den summan i kassan. Det är vanskligt att jämföra med dagens priser, men om en dagslön är 1 000 kr så motsvarar tvåhundra dagslöner att det blev 40 kr per familj, om det var 5 000 familjer samlade där.]</i>


text:
<pb/>Han sade till dem: ”Hur många bröd har ni? Gå och se efter!” <pb/><t>När de hade tagit reda på det svarade de: ”Fem bröd och två fiskar.”</t>


text:
<pb/>Sedan befallde han att alla skulle sätta sig ner i matlag <i>[för att underlätta utdelningen]</i> i det gröna gräset.


text:
De satte sig ner i grupper om hundra eller femtio. <pb/><i>[I det annars bergiga området valde Jesus ut den här bekväma platsen att sitta ner på. Påsken är nära så det är vår och gräset är grönt, se Joh 6:4. Ordet ”grupper” är ordagrant ”trädgårdsrabatter” och ger en bild av en färgsprakande syn med människor med mantlar och huvudbonader i olika kulörer som sitter i välordnade grupper.]</i>


text:
<pb/>Jesus tog de fem brödstyckena och de två fiskarna och såg upp mot himlen och välsignade dem. <i>[Jesus bad antagligen den judiska välsignelsen Hamotzi: ”Välsignad är du Herre, universums Kung, som frambringar bröd från jorden.”]</i> Sedan bröt han bröden och gav dem <i>(oupphörligen, verbformen beskriver ett kontinuerligt givande)</i>, åt lärjungarna, för att de skulle dela ut dem åt folket. <i>[Undret skedde i Jesu händer.]</i> Han fördelade också de två fiskarna åt alla,


text:
Sedan samlade de upp tolv flätade korgar med överblivna brödstycken och fiskar. <pb/><i>[Detta var en mindre korg som bands fast vid midjan för packning och proviant under en resa. Det var antagligen lärjungarnas korgar som användes under matutdelningen. Nu fick man med sig mat för sin fortsatta resa.]</i>


text:
<pb/>Det var 5 000 män <i>[förutom kvinnor och barn, se Matt 14:21]</i> som hade ätit av bröden <i>[och fiskarna den dagen när Jesus mättade den hungriga folkskaran.]</i>


text:
<pb/>Omedelbart därefter sade Jesus bestämt åt sina lärjungar att stiga i båten och i förväg fara över till Betsaida på andra sidan, medan han sände i väg folket. <i>[Betsaida var Filippus, Andreas och Petrus hemstad, se Joh 1:44.]</i>


text:
När han såg hur de slet vid årorna, för vinden var emot dem, kom han gående på sjön till dem strax före gryningen <i>(under den fjärde nattvakten, någon gång mellan klockan tre och sex)</i>. Han ville komma till deras sida <i>[för att hjälpa dem]</i>.


text:
När de fick se honom gå på vattnet trodde de att det var en vålnad <i>(något magiskt fenomen)</i>, och de skrek till,


text:
för alla såg honom och blev förskräckta. Men han talade genast till dem och sade: ”Ta det lugnt <i>(var vid gott mod)</i>! Jag Är <i>(det är jag)</i>, var inte rädda!”


text:
för de hade inte förstått något av detta med bröden, utan de var förstockade <i>(hade ingen förmåga att förstå)</i>.


text:
<pb/>När de hade farit över sjön kom de till Gennesarets landområde <i>[som var en bördig slätt söder om Kapernaum]</i>. De kastade ankar en bit ut.


text:
De sprang runt till de sjuka i hela trakten och bar ut dem på deras bäddar dit där de hörde att han var.


text:
Varhelst han kom, till byar, städer eller landsbygd, lade man de sjuka på samlingsplatserna <i>(de öppna marknadsplatserna i städerna och byarna)</i> och bad honom att de åtminstone skulle få röra vid tofsen på hans mantel. Och alla som rörde vid honom blev botade.


text:
De såg att några av hans lärjungar åt bröden <i>[antagligen från det som blivit över i lärjungarnas tolv korgar dagen innan, se 6:43]</i> med <i>[rituellt]</i> orena händer, det vill säga utan att tvätta sig. <pb/><i>[Markus är noga med att förklara de judiska sederna med religiösa rituella ceremonier för sina romerska läsare. Nu följer två verser med bakgrunden.]</i>


text:
Fariséerna och alla andra judar håller fast vid fädernas regler <i>(stadgar, förordningar)</i> och äter aldrig utan att ha tvättat sig om händerna.


text:
När de kommer från torget äter de inte utan att ha badat sig rena. Det finns också många andra traditioner <i>[muntliga mänskliga regler som fått lika hög status som Mose lag]</i> som de håller fast vid, som att skölja bägare, träkannor och kopparskålar.


text:
<pb/>Fariséerna och de skriftlärda frågade honom: ”Varför lever inte dina lärjungar efter fädernas tradition utan äter brödet med orena händer?” <i>[Kritiken riktades mot lärjungarnas beteende, men gällde Jesus. Vem trodde han sig vara när han struntade i århundraden av judiska traditioner?]</i>


text:
Han svarade dem: ”Jesaja profeterade rätt om er när han sade <i>[Jes 29:13]</i>: <pb/>Detta folk närmar sig mig med sina läppar <i>(de säger rätt saker)</i>, <pb/><t>men deras hjärtan är långt borta från mig.</t>


text:
<pb/>Deras tillbedjan är helt meningslös <i>(fåfäng)</i>, <pb/><t>för de undervisar mänskliga läror <i>(doktriner)</i>.</t>


text:
<pb/>Han sade också till dem: ”På ett elegant sätt upphäver ni fullkomligt Guds bud så ni kan hålla fast vid era egna stadgar!


text:
Mose har ju sagt <i>[i tio Guds ord, se 2 Mos 20:12]</i>: <pb/>’Hedra <i>(värdesätt, respektera)</i> din far och din mor’ <pb/><t>och <i>[där överträdelsen av detta bud beskrivs i 2 Mos 21:17]</i>:</t> <pb/>’Den som smädar <i>(förbannar)</i> sin far eller mor ska döden dö.’


text:
<pb/>Men ni säger att om en man säger till sin far eller sin mor: ’Det som jag hade kunnat hjälpa dig med, det är istället korban’. <pb/><i>[På samma sätt som i vers 3-4 förklarar Markus de judiska begreppen för sina läsare.]</i> Korban är <i>[det hebreiska ordet för]</i> en tempelgåva. <i>[Detta var en typ av löftesoffer där givaren förband sig att ge en gåva vid ett senare tillfälle, men förvaltade pengarna fram tills löftet infriades.]</i>


text:
På det här sättet behöver han inte visa aktning för sin far eller mor. Så sätter ni Guds ord ur kraft på grund av er tradition. <i>[Enligt fariséernas regler friskrevs givaren från ansvaret att försörja sina föräldrar, vilket helt klart bröt mot Mose lag att ära sina föräldrar. Fariséernas var väl medvetna om att dessa system missbrukades, men så länge det genererade inkomst till templet såg de mellan fingrarna.]</i>


text:
<pb/>Ni avskaffar auktoriteten i Guds ord genom de traditioner <i>(förordningar)</i> som ni har ärvt och för vidare. Det här är bara ett av många exempel på hur ni ständigt gör så här.”


text:
<pb/><i>[Folket hade dragit sig tillbaka när fariséerna och de skriftlärda kom, se vers 1. Kanske gjorde man det självmant i respekt och vördnad för sina ledare, eller så trängde sig besökarna från Jerusalem fram och tog över scenen.]</i> <pb/>När Jesus hade kallat till sig folket igen sade han till dem: <pb/>”Lyssna på mig och förstå <i>[vad jag säger]</i>!


text:
<pb/>Inget som går in i människan utifrån <i>[mat som ätits utan ceremoniellt rena händer]</i> kan göra henne oren. <pb/>Nej, det är bara det som går ut från människan som gör henne oren.”


text:
<pb/>När han hade lämnat folket och gått in i huset <i>[antagligen Petrus hus i Kapernaum]</i>, frågade hans lärjungar honom om liknelsen <i>[det var Petrus som förde fram frågan, se Matt 15:15]</i>.


text:
<pb/>Han svarade dem: ”Är ni också helt utan förstånd <i>(oförmögna att fatta)</i>? Inser ni inte att det som utifrån går in i människan inte kan göra henne oren,


text:
eftersom det inte går in i hennes hjärta utan ner i magen och ner i latrinen?” <pb/>Därmed förklarade han all mat för ren. <i>[Detta är en förklaring och slutsats som Markus lägger till när han skriver evangeliet. Det skulle dröja flera år innan Petrus förstod detta uttalande av Jesus, se Apg 10:15.]</i>


text:
För inifrån, från människors hjärtan utgår: <pb/><i>[Jesus hade förklarat den första delen av påståendet i vers 15 - att det inte är mat som kommer in i människan som orenar henne, se vers 18-19. Nu förklarar han vad den andra halvan av påståendet betyder, vad det är som orenar. Det är ondskan som kommer ut ur människans hjärta och sinne som orenar. Det är en lista med tretton punkter. De första sju punkterna är alla i plural, vilket antyder att det är upprepade handlingar. De sista sex är i singular.]</i> <pb/>onda tankar, <pb/>olovlig sex <i>[plural]</i>, <pb/><i>[Otukt, en ogift person som har sex med någon annan. Det grekiska ordet ”pornea” används här och grundordet betyder ”att sälja sig till slaveri”. Vårt ord ”pornografi” är ett sammansatt ord av just detta ord ”pornea” och ”grafo”, som betyder ”något skrivet eller tecknat”, dvs. en beskrivning antingen i text eller grafiskt av någon som säljer sig sexuellt.]</i> <pb/>stöld <i>[plural]</i>, <pb/>mord <i>[plural]</i>,


text:
<pb/>äktenskapsbrott <i>[plural] (en gift person som är otrogen i sitt äktenskap)</i>, <pb/>begär <i>[plural] (girighet efter mer och mer materiell rikedom)</i>, <pb/>ondska <i>[plural] (alla sorters destruktiv ondska som vill sin egen och andras undergång)</i>, <pb/>svek <i>(bedrägeri)</i>, <pb/>lösaktighet <i>(lättsinnighet på alla områden i livet)</i>, <pb/>avund <i>(ordagrant ”ont öga”, beskriver någon som i missunnsamhet aktivt söker efter tillfälle att orsaka problem för andra)</i>, <pb/>hädelse <i>(smädande, hårt föraktfullt tal)</i>, <pb/>stolthet <i>(högmod mot Gud och andra människor)</i> <pb/>och dårskap <i>(oförstånd, dumdristighet)</i>.


text:
<pb/>Han begav sig bort därifrån och gick in i Tyros område. Han tog in i ett hus och ville inte att någon skulle få veta det, men det gick inte att hålla det hemligt.


text:
En kvinna, vars dotter hade en oren ande, fick höra talas om honom och kom och kastade sig ned vid hans fötter. <i>[Att kasta sig ned vid någons fötter visar på både sorg och vördnad. Tidigare hade en synagogföreståndare gjort på samma sätt, se 5:22.]</i>


text:
Det var en grekisk kvinna <i>[hedning, icke-jude]</i> av syrisk-fenicisk härkomst <i>[hon var från nuvarande Libanon]</i>. Hon bad <i>(gång på gång)</i> att Jesus skulle driva ut den onde anden ur hennes dotter.


text:
<pb/>Han sade: ”Låt barnen äta sig mätta först. Det är inte rätt att ta brödet från barnen och kasta det åt de små hundarna.” <i>[Judar använde ofta uttrycket ”hundar” för icke-judar.]</i>


text:
<pb/>”Nej, herre”, svarade hon, ”men de små hundarna under bordet äter de små smulorna som de små barnen lämnar kvar.”


text:
<pb/>Då sade han till henne: ”För de ordens skull säger jag dig: gå hem, demonen har farit ut ur din dotter.”


text:
<pb/>Jesus gick tillbaka från området kring Tyros och Sidon till Galileiska sjön, på vägen passerade han genom området kring Dekapolis <i>[ordagrant ”De tio städerna”, ett område, öster om Galileiska sjön, som från början bestod av tio städer]</i>.


text:
De förde en man till honom som var döv och hade talsvårigheter, och bad honom lägga sin hand på honom.


text:
Då tog Jesus honom avsides bort från folkmassan, och satte sina fingrar i mannens öron, och efter att ha spottat rörde Jesus vid hans tunga.


text:
Sedan såg han upp mot himlen, andades djupt och sade till honom: ”Effata!” - <i>[ett arameiskt ord]</i> som betyder öppna dig <i>(var fri)</i>!


text:
På en gång öppnades hans öron, och det som band hans tunga löstes och han började tala tydligt <i>(utan att sluddra)</i>.


text:
<pb/>Jesus förbjöd dem att berätta detta för någon, men ju mer han förbjöd dem, desto ivrigare spred de nyheten.


text:
Människorna var helt överväldigade och sade: ”Allt han har gjort är bra <i>(gott, ärofyllt)</i>, han får till och med de döva att höra och de stumma att tala.”


text:
<pb/><i>[Detta är det andra brödundret. Tidigare på våren hade Jesus gjort ett brödunder för 5 000 judar på västra sidan av Galileiska sjön, se Mark 6:30-44. Även om Markus inte anger var matundret sker är det troligt att Jesus är någonstans på östra sidan av Galileiska sjön. Formuleringen ”vid den tiden” kopplar ihop händelsen till Jesu vandring utanför de judiska områdena till Tyros och Sidon och sedan tillbaka via Dekapolis, se Mark 7:31.]</i> <pb/>Vid den tiden <i>[då de var på östra sidan av Galileiska sjön]</i> hade det återigen samlats mycket folk, och de hade inte något att äta. Då kallade Jesus till sig lärjungarna och sade till dem:


text:
”Jag känner medlidande <i>(från djupet av mitt hjärta)</i> över folket, de har nu varit med mig tre dagar och har ingenting <i>[kvar]</i> att äta.


text:
Om jag skickar hem dem utan mat så blir de alldeles uttröttade <i>[och kollapsar]</i> på vägen hem. Somliga har ju kommit långväga ifrån.” <pb/><i>[Många hade kommit ut från städer och byar. Det var den tredje dagen. Man hade säkert med sig lite mat för en dag eller så, men var mer upptagna med att bli botade och höra Jesu undervisning än att tänka på sitt behov av mat. Det har gått några veckor sedan det förra brödundret som skedde vid påsktiden då gräset var grönt efter regnen, se Joh 6:10. Vid den här tiden är det mesta gräset bortbränt och temperaturen en bit över trettio grader på dagen. Jesus bryr sig om människornas välbefinnande så de orkar vandringen hem i värmen.]</i>


text:
<pb/>Lärjungarna sade till honom: ”Var kan vi hitta så mycket bröd här i ödemarken <i>[i dessa obebodda trakter]</i> att alla dessa människor kan äta sig mätta?”


text:
<pb/>Han befallde folket att slå sig ner på marken. Efter att ha tagit de sju bröden och tackat Gud, bröt han dem och gav <i>(kontinuerligt)</i> dem åt lärjungarna så att de kunde dela ut dem, och de delade ut dem åt folket.


text:
De hade också några små fiskar. När han hade bett Guds välsignelse över dem sade han att de också skulle delas ut.


text:
Alla åt och blev mätta, och man samlade ihop sju stora korgar med överblivna bitar. <i>[Här används ett annat ord för korg än i matundret med 5 000 män. Dessa sju korgar var stora korgar, ordet används t.ex. i Apg 9:25, och kunde rymma en människa.]</i>


text:
Det var omkring 4 000 som ätit <i>[förutom kvinnor och barn, se Matt 15:38]</i>. Sedan skickade han hem dem,


text:
och steg genast i båten tillsammans med lärjungarna och for till trakten av Dalmanuta. <i>[Vid västra sidan av Genesarets sjö, strax norr om Tiberias. Området kring staden Magdala, se Mat 15:39.]</i>


text:
<pb/>Fariséerna kom ut och började diskutera med honom. För att pröva <i>(fresta och fälla honom)</i> begärde de ett tecken från himlen <i>[något spektakulärt mirakel som bevisade att han var sänd av Gud]</i>.


text:
Jesus suckade djupt i sin ande <i>[över deras otro och förhärdelse]</i> och sade: ”Varför söker detta släkte ett tecken? Jag säger sanningen till er, detta släkte ska inte få något tecken.”


text:
Så lämnade han dem <i>[hastigt]</i> och steg i båten igen och for över till andra <i>[antagligen den norra]</i> stranden.


text:
<pb/>De <i>[lärjungarna]</i> hade glömt att ta med bröd <i>[antagligen på grund av det hastiga uppbrottet]</i>. De hade inte mer än ett bröd med sig i båten.


text:
Jesus varnade dem <i>(gav dem följande uttryckliga befallning upprepade gånger)</i>: ”Håll ständigt ett vakande öga <i>(urskilj, analysera)</i> och akta er för fariséernas surdeg <i>[falska teologi]</i> och Herodes surdeg <i>[falska politik och världslighet]</i>!” <pb/><i>[Surdeg eller jäst i dagligt tal används genomgående i Bibeln för ondska och falska läror, som sprider sig långsamt och tyst, och påverkar allt det kommer i kontakt med. I parallellstället i Matt 16:12 är det uppenbart att det är fariséernas och saddukéernas falska ondskefulla lära som Jesus syftar på här. I 1 Kor 5:6-8 jämförs ondskan med surdeg i kontrast till renhet och sanning. Herodes surdeg syftar på Herodes Antipas ondskefulla politik och världslighet som bl.a. lett till Johannes Döparens död.]</i>


text:
<pb/><i>[Lärjungarna förstod inte att Jesus talade i bildspråk.]</i> De diskuterade med varandra om att de inte hade tagit med bröd.


text:
Jesus, väl medveten om detta, sade till dem: <pb/>”Varför diskuterar ni om det var på grund av att ni inte hade med er bröd? <pb/>Har ni ännu inte fattat och förstått någonting? <pb/>Är era hjärtan så hårda <i>(fastlåsta i en sådan förstockelse)</i>?


text:
<pb/>Kan ni inte se fast ni har ögon <pb/><t>och inte höra fast ni har öron? <i>[Jer 5:21, Hes 12:2]</i></t> <pb/>Kommer ni inte ihåg


text:
hur jag bröt de fem bröden åt de 5 000? <pb/><t>Hur många mindre korgar <i>[som man hade för sin resa]</i> plockade ni då fulla med rester?”</t> <t>”Tolv”, svarade de.</t>


text:
<pb/><i>[Jesus fortsätter:]</i> ”Och efter de sju bröden till de 4 000, <pb/><t>hur många stora korgar fulla med rester fick ni då?”</t> <t>”Sju”, svarade de.</t>


text:
<pb/>Han sade: ”Förstår ni ännu inte?” <pb/><i>[Jesus hade inte talat om vanligt bröd utan syftade på fariséernas och Herodes ondska. Varför oroade de sig för bröd när de hade himmelens och jordens skapare i båten som redan flera gånger visat att han mirakulöst kunde försörja dem?]</i>


text:
<pb/>Jesus kom till Betsaida <i>[vid norra delen av Galileiska sjön]</i>. Man förde en blind man till honom och bad att han skulle röra vid honom.


text:
Jesus tog den blinde mannen vid handen och ledde honom ut ur byn. <i>[Betsaida var en av de platser Jesus fördömde för dess otro, se Luk 10:13, det är möjligt att Jesus behöver ta ut den blinde mannen ut från den miljön.]</i> Efter att Jesus hade spottat på hans ögon <i>(upprepade gånger)</i> frågade han honom: ”Ser du något nu?”


text:
På nytt lade Jesus sina händer på hans ögon, och nu såg mannen klart <i>(kunde fixera sin blick)</i> och synen blev återställd och han kunde se allt tydligt <i>[på avstånd]</i>.


text:
Jesus skickade iväg mannen till sitt hem och sade ”Gå inte ens in i byn!” <i>[Det verkar som om Betsaida inte var mannens hem, utan han bodde på landsbygden eller i någon närliggande by.]</i>


text:
<pb/>Jesus gick med sina lärjungar till byarna i trakten av Caesarea Filippi <i>[ett hedniskt område fyra mil norr om Genesarets sjö]</i>. På vägen dit frågade han sina lärjungar: ”Vem säger folket att jag är?”


text:
<pb/>De svarade: ”Johannes Döparen; men andra säger <i>[den stora profeten]</i> Elia <i>[som förväntades komma tillbaka i den sista tiden, se Mal 4:5]</i>, och andra en av profeterna.”


text:
<pb/>Han frågade dem: ”Och ni, vem säger ni att jag är?” <pb/><t>Då svarade Petrus: ”Du är Messias <i>(Messias, den Smorde)</i>.”</t>


text:
<pb/>Därefter började Jesus undervisa dem <i>[för första gången]</i> om att Människosonen måste lida mycket <i>(det är helt nödvändigt)</i> och förkastas av de äldste och översteprästerna och de skriftlärda och att han måste dödas och uppstå efter tre dagar.


text:
Rakt på sak <i>(öppet, så det inte kunde missförstås)</i> talade han om detta. Då tog Petrus honom avsides och började tillrättavisa honom strängt.


text:
Men Jesus vände sig om <i>[och vände Petrus ryggen]</i>, och såg på sina lärjungar och tillrättavisade Petrus och sade: ”Gå bort ifrån mig, Satan! Det du tänker är inte Guds tankar utan människotankar.”


text:
<pb/>Han kallade till sig folket och sina lärjungar och sade till dem: ”Om någon vill följa mig, måste han förneka sig själv <i>(glömma bort sina egna själviska intressen)</i> och ta sitt kors på sig och följa mig <i>[hålla sig till mig, följa mitt exempel, och om det behövs också lida för min skull]</i>.


text:
Den som vill rädda <i>(frälsa, bevara)</i> sitt liv <i>(sin själ)</i>, ska mista det, men den som mister det <i>[väljer att korsfästa sina egna själviska ambitioner]</i> för min och evangeliets skull, han ska rädda det <i>[får ta del av Guds livskvalitet]</i>. <pb/><i>[Grekiska ”psyche” betyder både liv och själ, och används i båda betydelserna här i vers 35-37. Att ”förneka sig själv” i vers 34 handlar inte om brist på självaktning och självkänsla. Jesu efterföljare borde ha en bättre självbild än någon annan. Den faderskärlek han känner för sina barn är enorm och bygger inte på gärningar utan barnaskap, se t.ex. Gal 3:26; Rom 8:15. Bergspredikan börjar med saligprisningar och visar på vad det innebär att vinna livet, se Matt 5:3-12. Utifrån vers 36 ”att vinna hela världen” handlar självförnekelsen om att sätta Gud och hans rike främst. Samma kontrast finns i Matt 6:19-24 där Jesus säger att ni inte kan tjäna både Gud och mammon.]</i>


text:
<pb/>Vad hjälper det en människa att hon vinner hela världen men förlorar sitt liv <i>(sin själ)</i>?


text:
Vad kan en människa ge i utbyte <i>(kompensation, betalning)</i> mot sin själ <i>(sitt liv) [välsignade liv i Guds rike]</i>?


text:
Den som skäms för mig och mina ord i detta trolösa och syndiga släkte, för honom ska också Människosonen skämmas, när han kommer i sin Faders härlighet med de heliga änglarna.” <i>[För att upprätta tusenårsriket, se Upp 19:14.]</i>


text:
<pb/>Jesus sade till dem: ”Jag säger er sanningen, några av dem som står här ska inte smaka <i>(möta)</i> döden innan de har sett att Guds kungarike kommit i <i>[dess]</i> kraft.” <pb/><i>[Möjliga förklaringar på denna vers är att det syftar på Pingstdagen, då den helige Ande blev utgjuten. Troligast är dock att det är en förutsägelse av nästa händelse en vecka senare, då tre av lärjungarna får se en glimt av Jesus i hans härlighet i hans rike, se Mark 9:2-8. Det kan knappast vara en förutsägelse på Jesu andra tillkommelse, eftersom Jesus aldrig gjorde anspråk på att veta tiden för detta, se Matt 24:36. Vid himmelsfärden pressade lärjungarna honom på svar när han skulle upprätta riket, men Jesus ber dem att hellre fokusera på att vara använda här och nu, se Apg 1:6-8.]</i>


text:
<pb/>Sex dagar efter detta tog Jesus med sig Petrus, Jakob och Johannes och förde dem upp på ett högt berg, ensamma i avskildhet. <pb/><i>[Bibeln anger inte på vilket berg detta sker. De har nyligen varit i Caesarea Filippi i norr, se Mark 8:27, och efteråt nämns det att de är i Galiléen, se Mark 9:30. De två vanligaste alternativen som bibelforskare föreslår är det höga berget Hermon i norr, inte långt från Caesarea Filippi, eller berget Tabor i södra Galiléen som man kan nå på fyra dagar från Caesarea Filippi.]</i> <pb/>Hans yttre förvandlades inför dem,


text:
och hans kläder blev skinande <i>(bländande, gnistrande)</i> vita som snö, så vita som ingen valkare i världen kan bleka dem. <i>[En valkare var en anordning för att tvätta och stärka tyg. Den användes när man tillverkade linnetyg]</i>.


text:
Sedan visade sig Elia för dem tillsammans med Mose, och de samtalade med Jesus. <pb/><i>[Sex dagar efter Petrus ord att Jesus är Messias, se Mark 8:29, får tre av hans lärjungar se hur Jesu mänskliga natur förbleknar och Jesu gudomlighet skiner igenom. Mose och Elia representerar lagen och profeterna och de bekräftar att Jesus är den som uppfyller lagen och profeternas löften.]</i>


text:
<pb/>Petrus svarade <i>[trots att ingen frågat honom, han avbröt deras konversation]</i> och sade till Jesus: ”Mästare, det är gott <i>(underbart)</i> för oss att vara här. Låt oss göra tre hyddor <i>[han syftade antagligen på de hyddor som man byggde under firandet av Lövhyddohögtiden]</i>, en för dig, en för Mose och en för Elia.”


text:
<pb/>Då kom ett moln och sänkte sig över dem <i>(överskuggade dem)</i>, och ur molnet kom en röst: ”Detta är min son, min enda högt älskade. Lyssna ständigt på honom <i>(hör och lär hela tiden från honom)</i>!” <pb/><i>[Molnskyn är en bild på Guds närvaro. I Gamla Testamentet övertäckte den tabernaklet, se 2 Mos 40:34-35, och vilade över templet i Jerusalem, se 1 Kung 8:10.]</i>


text:
<pb/>På väg ned från berget instruerade <i>(förbjöd, varnade)</i> han dem att berätta för någon vad de sett förrän Människosonen uppstått från de döda. <i>[Petrus skriver drygt 35 år senare om denna upplevelse på berget, se 2 Pet 1:16-18.]</i>


text:
De behöll detta för sig själva, och diskuterade med varandra vad som kunde menas med att uppstå från de döda.


text:
De frågade honom: ”Varför säger de skriftlärda <i>(lagexperterna)</i> att det är nödvändigt att Elia kommer först?”


text:
<pb/>Han svarade dem: ”Det är sant att Elia kommer först <i>[före Messias]</i> och återupprättar allt <i>[som det berättas i Mal 4:5-6]</i>. Varför står det att Människosonen måste lida mycket och bli föraktad <i>(bli behandlad utan respekt)</i>?


text:
Jag säger er att Elia har redan kommit, och de gjorde vad de ville med honom, precis som det står skrivet om honom.” <i>[Jesus syftar på Johannes Döparen som Herodes Antipas lät fängsla och döda, se Mark 6:14-29.]</i>


text:
<pb/><i>[Det har gått en dag sedan Jesus tog med sig tre lärjungar upp på berget, se Luk 9:37.]</i> <pb/>När de <i>[Jesus, Petrus, Jakob och Johannes]</i> kom till <i>[de nio andra]</i> lärjungarna <i>[nedanför berget]</i> såg de en stor mängd människor samlade runt dem, och skriftlärda <i>(laglärda)</i> som ifrågasatte <i>(debatterade med)</i> dem.


text:
Så fort allt folket fick se Jesus blev de förvånade <i>(greps de av bävan) [hans ansikte och person glänste fortfarande]</i> och sprang fram och välkomnade honom.


text:
<pb/>Han frågade de skriftlärda: ”Vad är det ni diskuterar med dem <i>(vad är det ni argumenterar och ifrågasätter)</i>?”


text:
En man ur folkhopen svarade honom: ”Lärare <i>(Mästare)</i>, jag tog med min son till dig, för han har en stum ande <i>(en demon som gör att han inte kan tala)</i>.


text:
När den tar över honom <i>(blir hans herre)</i>, kastar den ner honom och han tuggar fradga och skär tänder och blir stel <i>(får kramper)</i>. Jag bad dina lärjungar att driva ut den, men de kunde inte <i>(hade inte kraft)</i>.”


text:
<pb/>Jesus svarade dem: ”Ni släkte utan tro <i>(en generation som inte vill tro)</i>! Hur länge måste jag vara med er? Hur länge ska jag tolerera <i>(acceptera, härda ut med)</i> er? För honom till mig!”


text:
<pb/>Så de förde honom till Jesus. På en gång när anden <i>(demonen)</i> såg Jesus, började den slita och rycka i pojken, och han föll ner på marken och rullade runt gång på gång och tuggade fradga.


text:
Demonen har ofta kastat honom både i eld och vatten för att försöka döda honom. Men om du har kraft att göra någonting, så förbarma dig över oss <i>[mig och min son]</i> och hjälp oss <i>(kom snabbt, vi ropar på hjälp att bli botade)</i>!”


text:
<pb/>Jesus sade till honom: ”Om du har kraft att göra någonting <i>[säger du]</i>? Allt är möjligt för <i>(allt förmår)</i> den som tror.”


text:
<pb/>Genast ropade pojkens far <i>(med sprucken röst, okontrollerat)</i> under tårar: ”Herre, jag tror <i>(litar, förtröstar på dig)</i>! Hjälp min otro <i>(rusa till min hjälp och bota min otro, varje gång jag är svag i tron)</i>!”


text:
<pb/>Nu när Jesus såg att en stor skara människor kom springande dit, talade han strängt till den orena anden <i>(demonen)</i> och sade till den: ”Du stumme och döve ande <i>(demon)</i>, jag befaller dig att lämna honom och aldrig mer komma in i honom!”


text:
Demonen skrek och slet och ryckte våldsamt i pojken och kom ut. Pojken låg <i>[stilla och livlös]</i> som ett lik, och många sade att han var död.


text:
<pb/>När Jesus hade kommit inomhus <i>(gått in i ett hus)</i> och lärjungarna var ensamma med honom frågade de: ”Varför kunde inte vi driva ut den?”


text:
<pb/>Han svarade dem: ”Den här sorten <i>[den familjen av demoner]</i> kan inte drivas ut på annat sätt än genom bön och fasta.” <pb/><i>[Brist på bön och fasta gör att umgänget med Gud minskar. Det leder till att fokus skiftar från tron på Guds kraft till sin egen begränsade förmåga. Lärjungarna hade ju fått auktoritet att driva ut demoner redan i Mark 3:15.]</i>


text:
<pb/>De gick ut därifrån och vandrade genom Galiléen <i>[utan att passera igenom städerna]</i>. Han ville undvika all uppmärksamhet <i>(ville inte att någon skulle få veta det)</i>,


text:
för han undervisade sina lärjungar <i>[och var mitt uppe i ett viktigt ämne]</i>. Han sade till dem: ”Människosonen ska bli överlämnad i människors händer, och de ska döda honom, men när han är dödad ska han uppstå igen efter tre dagar.”


text:
<pb/>De kom <i>[hem]</i> till Kapernaum. När han var inne i huset igen frågade han dem: ”Vad var det ni diskuterade på vägen?”


text:
Men de förblev tysta <i>[och skämdes]</i>, för på vägen hade de diskuterat <i>(grälat)</i> om vem av dem som var den störste. <i>[Tystnaden visar att lärjungarna skämdes över att de hade grälat om inbördes rang, direkt efter att Jesus talat om sin död, se vers 31.]</i>


text:
<pb/>Han satte sig ner <i>[som en lärare brukade göra då han skulle undervisa]</i>, kallade på de tolv och sade: ”Om någon vill vara den förste måste han bli den siste <i>(ringaste av alla)</i> och allas tjänare.”


text:
”Den som tar emot ett sådant barn i mitt namn tar emot mig, och den som tar emot mig tar inte <i>[bara]</i> emot mig utan <i>[också]</i> honom som har sänt mig.” <pb/><i>[Här används det grekiska ordet ”paidion” som beskriver ett mindre barn upp till skolåldern. Jesus befinner sig i Petrus hus i Kapernaum, se 9:33, så det är inte otroligt att det är Petrus barn som Jesus tar fram för att på ett illustrativt sätt undervisa om ödmjukhet. Det är intressant att notera att på arameiska, det språk som Jesus antagligen talade, används samma ord för både barn och tjänare.]</i>


text:
<pb/><i>[Johannes, den yngste lärjungen, kommer ihåg ett tillfälle då de försökt stoppa en man som inte gjorde saker exakt på samma sätt som de. Nu frågar han Jesus om de varit för kritiska när de fördömt honom?]</i> <pb/>Johannes sade till honom: ”Mästare, vi såg en man som inte följer oss driva ut demoner i ditt namn, och vi hindrade <i>(förbjöd)</i> honom gång på gång eftersom han inte var med oss <i>(en av dina lärjungar)</i>.”


text:
Men Jesus sade: ”Hindra <i>(förbjud)</i> honom inte! Ingen som utför ett mirakel <i>(kraftgärning, mäktigt under)</i> i mitt namn kan direkt efteråt tala illa om mig.


text:
Den som ger er ett glas vatten i mitt namn därför att ni tillhör Kristus, han ska verkligen inte förlora sin lön. <pb/><i>[Mitt i Jesu undervisning om ödmjukhet, se vers 33-37, och varningen att förleda någon av dessa små, se vers 42, kommer denna händelse där lärjungarna hade försökt stoppa någon som verkade för Jesus. En liknande händelse hade hänt århundraden tidigare när Mose kallat sjuttio äldste och de fick profetisk gåva. Eldad och Medad var inte bland dem, men profeterade ändå. Josua försökte få Mose att stoppa Eldad och Medad, men Mose svarade: ”Är du avundsjuk för min skull? Jag önskar att allt Herrens folk var profeter och att Herren kunde sända sin Ande över dem alla!”, se 4 Mos 11:29.]</i>


text:
<pb/>Men den som förleder <i>(bringar på fall)</i> en av dessa små som tror <i>(förtröstar, litar)</i> på mig, för honom vore det bättre om en tung kvarnsten hängts om halsen och han blivit kastad i havet. <pb/><i>[Uttrycket ”dessa små” är samma personer som kallas ”barn” i vers 36-37 och syftar troligen på nyfrälsta, omogna och svaga kristna som ännu inte hunnit växa i sin tro. Att dränkas med en kvarnsten beskriver en snabb död utan begravning. Mannen i vers 38 som lärjungarna försökt stoppa, skulle snarare ha uppmuntrats i sin tro än försökt stoppas med hård kritik. Jesus visar på allvaret i att förleda någon av dessa små. Kvarnstenen som refereras till är den större modellen som drevs av en åsna och inte den mindre handdrivna, se Luk 17:35. Detta varnande exempel måste varit extra levande för lärjungarna eftersom de befann sig i kuststaden Kapernaum, se vers 33. Den judiske historieskrivaren Josefus beskriver hur anhängare till Herodes hade dränkts i just Galileiska sjön under ett judiskt uppror.]</i>


text:
<pb/>Om din hand förleder dig till synd, så hugg av den! <pb/><t>Det är bättre för dig att gå in i livet stympad</t> <t>än att ha båda händerna i behåll och komma till Gehenna <i>(helvetet)</i>.</t>


text:
<pb/>Om din fot förleder dig till synd, så hugg av den! <pb/><t>Det är bättre för dig att gå in i livet halt</t> <t>än att ha båda fötterna i behåll och kastas i Gehenna <i>(helvetet)</i>.</t>


text:
<pb/>Om ditt öga förleder dig till synd, så riv ut det! <pb/><t>Det är bättre för dig att gå in i Guds rike med ett öga</t> <t>än att med båda ögonen i behåll kastas i Gehenna <i>(helvetet)</i>,</t>


text:
<pb/>’där deras mask <i>[likmask som äter dem]</i> inte dör och elden inte släcks.’ <i>[Citat från Jesaja 66:24]</i> <pb/><i>[Jesus lär inte ut självstympning, för även en blind man, eller en människa utan armar och ben kan synda. Poängen är att med alla medel motverka synden, att inte utsättas för frestande situationer, att kasta bort sådant som förleder. Det är vår brist på självbehärskning som är problemet. Jesus säger ”det är din hand, din fot, ditt öga” - ta ansvar.]</i>


text:
<pb/>För var och en ska saltas med eld. <pb/><i>[Denna vers där både salt och eld används bildligt måste tolkas. Troligt är att Jesus syftar på saltets förmåga att bevara något så det inte förändras. Eld kan syfta på helvetets eld i föregående vers och då blir betydelsen att var och en som är där har ett evigt öde. Eld kan också vara en prövningens eld som renar den troende, se 1 Pet 4:12. Då är saltet något gott och hör ihop med nästa vers.]</i>


text:
<pb/>Salt är något bra <i>[det bevarar mat och ger en god smak]</i>, men om saltet förlorar sin sälta, hur ska ni då få det salt igen? Ha salt i er <i>[var salt och ljus i en mörk värld, se Matt 5:13-16]</i> och lev i harmoni <i>(håll fred)</i> med varandra!” <pb/><i>[Jesus knyter ihop undervisningen som han började med i vers 33 om ödmjukhet och tjänande, inte positioner. Kärleken mellan de troende gör att saltet behåller sin sälta.]</i>


text:
<pb/>Sedan begav han sig därifrån <i>[från Kapernaum i Galiléen]</i> och gick till Judéens område och landet på andra sidan Jordan. Folk samlades ständigt i skaror omkring honom på nytt, och han undervisade dem som han brukade. <pb/><i>[En liknande öppningsfras används i Mark 7:24 och beskriver en större resa. Jesus beger sig nu österut om Jordan och antagligen också ner till Peréen, området öster om Jordanfloden och Döda havet.]</i>


text:
<pb/>Några fariséer som ville sätta honom på prov <i>(fresta och fälla honom)</i> kom fram till honom och frågade: ”Är det tillåtet för en man att skilja sig från sin hustru?”


text:
De svarade: ”Mose tillät en man att skriva ett skilsmässobrev och skilja sig från henne.” <i>[5 Mos 24:1-4]</i>


text:
Men Jesus <i>[började inte argumentera, som deras rabbiner gjorde, om under vilka omständigheter skilsmässa var tillåten, utan]</i> sade till dem: <pb/>”Därför att era hjärtan är så hårda gav han er den föreskriften.


text:
<pb/>I skapelsens början <pb/><t>’skapade Gud dem till man och kvinna.’</t> <t><i>[1 Mos 1:27, Jesus påminner dem om att äktenskapet inrättades långt innan Mose lag.]</i></t>


text:
<pb/>’Därför ska en man lämna <i>[sitt känslomässiga och finansiella beroende av]</i> sin far och mor <pb/><t>och hålla sig till <i>(vara förenad med)</i> sin hustru,</t>


text:
<pb/>När de hade kommit in i huset <i>[där de bodde någonstans i Judéen eller Peréen]</i> frågade lärjungarna honom om detta igen <i>[tog de på nytt upp ämnet]</i>. <pb/><i>[Flera gånger tidigare har Jesus gett djupare undervisning för lärjungarna i ett hus. Frasen ”i huset” som används här och i 7:17, 9:28, 9:33, blir en symbol för andlig uppenbarelse. Markus och hans läsare/hörare måste otvivelaktigt ha tänkt på sina egna hem där församlingen möttes.]</i>


text:
<pb/>Han svarade dem: ”Den som skiljer sig från sin hustru och gifter sig med en annan kvinna, han begår äktenskapsbrott mot henne.


text:
Om hon skiljer sig från sin man och gifter om sig, begår hon äktenskapsbrott.” <pb/><i>[Guds originalplan var att människor inte skulle skiljas, och därför är tanken att inte heller de som blir pånyttfödda - Jesu efterföljare - ska skilja sig. Äktenskapet gäller ”tills döden skiljer dem åt”, se Rom 7:1-3; 1 Kor 7:39. På samma sätt som i Bergspredikan sätter Jesus en högre standard än Mose lag. Det enda skälet till skilsmässa för troende par är otrohet. Paulus tar även upp ett fall då någon blir frälst och den andre vill skilja sig, då kan man inte hindra det, se 1 Kor 7:15. Gud hatar skilsmässa, se Mal 2:16, för han vet personligen vilken djup smärta det medför, se Jer 3:8. Det är intressant att i nästa stycke lyfter Jesus fram och välsignar barnen, de som ofta far illa vid en skilsmässa.]</i>


text:
<pb/>Man bar fram små barn <i>(2-11 år)</i> till honom för att han kanske skulle röra vid dem, men lärjungarna tillrättavisade dem <i>(gång på gång)</i> men utan resultat.


text:
När Jesus såg detta <i>[inifrån huset där han befann sig, se Mark 10:10]</i> blev han upprörd <i>(kände en djup smärta och ilska därför att något orätt skedde)</i>, och sade till dem: ”Hindra inte barnen att komma till mig, för Guds kungarike tillhör sådana som de.”


text:
Jag säger er sanningen: ”Den som inte tar emot <i>(välkomnar, accepterar)</i> Guds kungarike som ett barn <i>[som helt och fullt litar och är beroende av sina föräldrar]</i>, kommer aldrig någonsin dit.”


text:
Han tog upp dem <i>(en efter en)</i> i famnen och välsignade dem passionerat <i>(innerligt, ömt)</i> genom att lägga sina händer på dem. <i>[Föräldrarna hade nog inte tänkt något så stort som att Jesus skulle välsigna dem utan bara ett hastigt vidrörande som vers 13 antyder, men Jesus går längre och tar upp dem en efter en i sin famn och välsignar dem innerligt.]</i>


text:
<pb/>När han <i>[lämnade huset han gått in i, Mark 10:10 och]</i> gick ut på gatan, sprang en man fram och föll ner på knä för honom och frågade: ”Gode lärare, vad ska jag göra för att få evigt liv?”


text:
Jesus svarade honom: <pb/>”Varför kallar du mig god? <pb/>Det finns ingen god utom en, <pb/><t>och det är Gud!</t>


text:
<pb/>Du känner till buden: <pb/><t>Du ska inte mörda.</t> <t>Du ska inte begå äktenskapsbrott.</t> <t>Du ska inte stjäla.</t> <t>Du ska inte vittna falskt <i>(tala osanning)</i>.</t> <t>Du ska inte lura <i>(fuska)</i> till dig något genom oärlighet.</t> <t>Hedra <i>(värdesätt, respektera)</i> din far och din mor.”</t> <pb/><i>[Jesus citerar buden från den andra stentavlan, som har att göra med våra relationer med våra medmänniskor, se 2 Mos 20:12-16; 5 Mos 5:16-20. Två bud ges extra uppmärksamhet. Istället för att börja med det femte budet ”att hedra sin far och mor” väljer Jesus att lägga detta sist. Budet att ”inte ha begär till något som tillhör vår nästa” finns inte med, istället nämns bedrägeri, fusk och oärlighet, som tydligt syftar till detta bud. Kanske ville Jesus lyfta fram dessa två bud och hjälpa den unge mannen att rannsaka sitt liv. Hur hade han behandlat sina föräldrar? Hade han varit helt ärlig i sina affärer?]</i>


text:
<pb/>Då svarade han honom: ”Mästare, allt detta har jag helhjärtat hållit <i>(vaktat över)</i> sedan jag var ung.” <pb/><i>[Han trodde han hållit buden ända sedan han blivit moraliskt myndig, vilket var vid tretton års ålder. I dagens judendom sker detta vid Bar Mitzvah som betyder att man blir en ”lagens son”. Att Sakarias och Elisabet höll lagen, benämns som något positivt i Luk 1:6. I Matt 19:20 framkommer också att mannen känner att han saknar något. Frågan som han verkar ställa är varför han ännu inte fått frid i hjärtat, trots att han har försökt hålla alla buden?]</i>


text:
<pb/>Medan Jesus såg på honom, kände han innerlig kärlek <i>(som var osjälvisk, utgivande)</i> för honom och sade: ”Ett fattas dig <i>(en sak återstår)</i>, gå och sälj allt du äger och ge pengarna till de fattiga, och du ska få en skatt <i>(rikedom)</i> i himlen. Kom sedan och följ mig <i>(vandra samma väg som jag går)</i>!”


text:
Vid de orden förmörkades mannens uppsyn <i>[grekisk metafor för när ett oväder drar in, grundordet är också att känna hat]</i>, och han gick därifrån bedrövad, för han ägde mycket. <i>[Ordet för ”ägde mycket” användes ofta för att äga mark och fastigheter.]</i>


text:
<pb/>Jesus såg sig omkring och sade till sina lärjungar: ”Hur svårt är det inte för de rika <i>(de som är förmögna)</i> att komma in i Guds kungarike!”


text:
Lärjungarna var helt förvånade <i>(förbryllade)</i> över hans ord <i>[rikedom var ju ett tecken på Guds favör enligt judisk tradition]</i>. Jesus sade till dem igen: ”Mina barn <i>(familjemedlemmar)</i>, hur svårt är det inte att komma in i Guds kungarike <i>[oavsett om man är rik eller inte]</i>.


text:
Det är lättare för en kamel att gå igenom ett nålsöga på en synål, än för en rik att komma in i Guds kungarike.” <pb/><i>[Jämförelsen mellan det största vanliga djuret i Mellanöstern i kontrast till den minsta öppningen i ett vanligt förekommande föremål, illustrerar att det är omöjligt mänskligt sett för en rik att ta sig in i himmelriket, om inte Gud griper in, se vers 27. Under medeltiden uppstod en sägen att en låg och smal port i Jerusalems mur kallades ”nålsögat”, men det finns inga historiska eller arkeologiska belägg för att någon sådan port fanns i bruk under Jesu tid.]</i>


text:
<pb/>De blev ännu mer förvånade <i>(förbryllade, tappade helt hakan)</i> och sade till varandra: ”Vem kan då bli frälst <i>(räddad, bevarad, få evigt liv)</i>?”


text:
Jesus tittade runt på dem och sade: ”Mänskligt sett är det omöjligt, men tillsammans med <i>(bredvid, i närvaro av)</i> Gud kan det ske, för allt är möjligt tillsammans med Gud.”


text:
<pb/>Då började Petrus tala: ”Men vi då, vi har lämnat allt <i>[gett upp arbete och karriärer]</i> och följt dig?”


text:
Jesus svarade: <pb/>”Jag säger er sanningen <i>(sannerligen, amen)</i>: <pb/>Var och en som för min och evangeliets skull har lämnat <pb/><t>hus <i>[plural]</i>, bröder, systrar, mor, far, barn eller landområden</t>


text:
<pb/>ska få hundrafalt igen. <pb/>Redan nu i den här tiden ska han få <pb/><t>hus <i>[plural]</i>, bröder, systrar, mödrar, barn och landområden</t> <pb/>mitt under förföljelse, <pb/><t>och evigt liv i den kommande tidsåldern.</t> <pb/><i>[I uppräkningen nämns allt i plural, även mödrar. Däremot nämns inte fäder vilket troligen pekar på att det finns bara en Fader som är i himlen, se Matt 23:9.]</i>


text:
<pb/>Många som <i>[nu]</i> är först ska <i>[då]</i> bli sist, och många som <i>[nu]</i> är sist ska <i>[då]</i> bli först.”


text:
<pb/>Nu var de på väg upp till Jerusalem. <i>[De befinner sig troligtvis på östra sidan av Jordanfloden på vägen mot Jeriko, se vers 46.]</i> Jesus gick före dem <i>[målmedvetet mot korset]</i> och de var förfärade <i>(på gränsen till skräckslagna)</i> och följde efter fyllda av fruktan. Då tog han de tolv till sig igen, och började berätta för dem vad som skulle hända honom:


text:
”Se, vi är nu på väg upp till Jerusalem, och Människosonen ska bli överlämnad till översteprästerna och de skriftlärda. De ska döma honom till döden och överlämna honom till hedningarna.


text:
De ska håna honom, prygla honom hårt, spotta på honom, och döda honom. Men efter tre dagar ska han uppstå igen.” <pb/><i>[Tre typer av straff utfärdades av romarna, i ökad grad av grymhet: slag, piskning och hård prygling. Det sistnämnda var det straff Jesus utsattes för och bestod av fyrtio piskslag. I piskan var ben och metallbitar fastbundna som rev upp huden ända in till benen. Det var inte ovanligt att offret dog.]</i>


text:
<pb/>Då gick Jakob och Johannes, Sebedeus söner <i>[tillsammans med sin mor Salome, se Matt. 20:20]</i>, fram till honom och sade: ”Mästare, vi vill att du ger oss vad vi än ber dig om.”


text:
<pb/>De svarade honom: ”Ordna så att en av oss får sitta på din högra sida i din härlighet och den andra på din vänstra.”


text:
<pb/>Men Jesus sade till dem: ”Ni vet inte vad ni ber om. Kan ni dricka den bägare som jag dricker, eller bli döpta i det dop <i>[av lidande och död]</i> som jag kommer att döpas med?”


text:
<pb/>De svarade honom: ”Det kan vi.” <pb/><t>Då sade Jesus till dem: ”Den bägare jag dricker ska ni dricka, och med det dop jag blir döpt med ska ni döpas.</t>


text:
<t>Men vem som ska sitta vid min högra eller vänstra sida, är inte min sak att avgöra. De platserna ska tillfalla dem som de är bestämda för.”</t> <pb/><i>[Efter det första tillfället Jesus berättat om sin död och uppståndelse i 8:31 blev Petrus tillrättavisad för att ha talat djävulens ord. Efter den andra i 9:31 diskuterade lärjungarna vem som var störst. Den tredje gången i 10:33 begär Jakob och Johannes att få positioner och inflytande. De hade ännu inte förstått Gudsriket.]</i>


text:
<pb/>När de tio andra hörde detta, blev de mycket upprörda på Jakob och Johannes <i>(de kände en djup smärta och ilska därför att något orätt hade skett)</i>.


text:
<pb/>Jesus kallade till sig dem <i>[alla tolv]</i> och sade: ”Ni har sett hur de som anses vara folkets ledare uppträder som herrar över dem, och de i höga positioner använder sin auktoritet över folket.


text:
Men så ska det inte vara hos er. Istället måste den som vill vara störst bland er vara de andras tjänare.


text:
Även Människosonen kom <i>[hit till jorden]</i>, inte för att bli betjänad, utan att för tjäna, och ge sitt liv som lösensumma för många.”


text:
<pb/>De kom till <i>[den gamla staden]</i> Jeriko. När Jesus tillsammans med lärjungarna och en stor folkhop lämnade staden satt där vid vägen en blind tiggare, Bartimaios, son till Timaios. <pb/><i>[Markus och Matteus beskriver hur Jesus ”lämnar Jeriko”, se Matt 20:29. Lukas däremot skriver att han ”närmar sig Jeriko”, se Luk 18:35. Detta kan först ses som en motsägelse, men utgrävningar har visat att det fanns två Jeriko på Jesu tid. Den gamla staden Jeriko som omnämns i Jos 6:24-26 är den mest kända, men strax söder om den byggde Herodes den store en ny stad som kallades det romerska Jeriko där han tillbringade vintrarna. Här i det romerska Jeriko fanns palats, amfiteater, bassänger osv. En annan skillnad som inte heller den är en motsägelse är att Matteus skriver att det var två blinda, medan Markus och Lukas skriver att det var en. Av de två männen som fick sin syn väljer Markus att fokusera på den ene blinde som hette Bartimaios.]</i>


text:
<pb/>När Bartimaios hörde att det var Jesus från Nasaret, började han ropa <i>(gång på gång)</i>: ”Jesus, Davids Son, förbarma dig över mig <i>(visa nåd och medlidande, på en gång)</i>!”


text:
Många tillrättavisade honom skarpt <i>(gav honom en tydlig varning)</i> att vara tyst, men han skrek bara ännu mer <i>(ropade okontrollerat)</i>: ”Davids son, förbarma dig över mig.”


text:
<pb/>Jesus stannade och sade: ”Kalla hit honom!” <pb/>De kallade på den blinde mannen och sade: ”Var vid gott mod <i>(var lugn)</i>! Stå upp! Han kallar på dig!”


text:
Han kastade av sig sin yttermantel, hoppade upp och kom till Jesus. <i>[Bartimaios lämnar allt han har, till skillnad från den rike mannen, se Mark 10:21.]</i>


text:
<pb/>Jesus frågade honom: ”Vad vill du att jag ska göra för dig?” <pb/>Den blinde mannen svarade honom: ”Rabbouni <i>[arameiskt ord som betyder ’min store Mästare’]</i>, låt mig få tillbaka min syn.”


text:
<pb/>Jesus sade till honom: ”Gå <i>[du är fri att gå vart du vill]</i>, din tro har helat <i>(räddat, frälst)</i> dig.” Genast fick han sin syn och <i>[gick inte tillbaka utan]</i> följde Jesus på vägen.


text:
<pb/>När de närmade sig Jerusalem, och var vid Betfage och Betania vid Olivberget, sände han iväg två av sina lärjungar


text:
och sade till dem: ”Gå in i byn där framme. Så fort ni kommer in där hittar ni ett åsneföl som är bundet och som ingen ännu har suttit på. Lös det och för det hit!


text:
Om någon frågar er varför ni gör detta så ska ni svara: ’Herren behöver det, och han kommer snart att skicka tillbaka det <i>[när han använt åsnefölet]</i>.’ ”


text:
De förde åsnefölet till Jesus och lade sina yttermantlar på det, och han satte sig på det. <pb/><i>[På Bibelns tid i Mellanöstern symboliserade hästen krig och åsnan fred. Intåget i Jerusalem blir en markering från Jesus att han är en kung, men inte en politisk eller krigisk kung som många hade tänkt sig. Matteus, som skriver för judiska läsare och ofta kopplar händelserna till profetiska förutsägelser, har även med en referens till Sakarja i sin redogörelse av intåget. ”Se, din Konung kommer till dig på ett ödmjukt sätt, ridande på en åsna, på ett föl, ett lastdjurs föl”, se Sak 9:9; Matt 21:4.]</i>


text:
<pb/>Många bredde ut sina kläder på vägen, och andra strödde ut lövbeklädda kvistar som de skurit av från <i>[träd som växte intill på]</i> fälten. <pb/><i>[Evangelierna använder lite olika ord för kvistar och tillsammans ger dessa ögonvittnesskildringar en bild av vad som hände. I Matt 21:8 står det ”kvistar”, antagligen från olivträd, och i Joh 12:13 ”palmkvistar”.]</i>


text:
<pb/>De som gick före <i>[i följet tillsammans med dem som mötte honom från Jerusalem, se Joh 12:18]</i> och de som följde honom <i>[från Betfage och Betania]</i> ropade <i>[citerade från Ps 118:25-26]</i>: <pb/>”Hosianna <i>(Herre rädda oss)</i>! <pb/>Välsignad <i>(prisad)</i> är han som kommer i Herrens namn!


text:
<pb/>Jesus gick in i Jerusalem, in på tempelområdet, och studerade i detalj allt som försiggick där. <i>[Han såg hur man köpte och sålde, använde tempelområdet som en genväg mellan staden och Olivberget, se Mark 11:15-16. Dock väntar han till nästa dag innan han gör något åt saken.]</i> Det var redan sent <i>[och stadsportarna skulle snart stängas]</i> så han gick <i>[tillbaka]</i> ut till Betania tillsammans med de tolv. <i>[Marta, Maria och Lasarus bodde i Betania. Jesus övernattade ofta hos dem när han besökte Jerusalem.]</i>


text:
<pb/>Nästa dag när de kom från Betania <i>[på väg in till Jerusalem]</i> blev han hungrig. <i>[Det var strax innan sextiden på morgonen, se Matt 21:18.]</i>


text:
Han fick på långt håll syn på ett fikonträd <i>[täckt]</i> med gröna blad. Han gick dit för att se om han kunde hitta några fikon där <i>[eftersom frukten kommer före löven]</i>. Men när han kom fram hittade han ingenting annat än blad, det var inte rätta tiden för fikon <i>[men det borde ändå ha funnits begynnande frukt]</i>.


text:
<i>[Trädet hade inte verbalt talat med Jesus, men likväl kommunicerat ett falskt budskap att det hade fikon, så]</i> Jesus svarade trädet och sade: ”Aldrig någonsin ska någon äta frukt från dig!” Hans lärjungar hörde detta. <pb/><i>[Fikonträdet är skapat att bära frukt innan det producerar löv. Detta fikonträd hade brutit mot hans befallning och hycklade, det utgav sig för att ha något som det inte hade. Fikonträdet är ofta en symbol på nationen Israel. Både denna händelse och nästa då templet renas är två starkt symboliska handlingar.]</i>


text:
<pb/>När de kom till Jerusalem, gick han in på tempelområdet och började driva ut de som sålde och köpte i tempelområdet. Han välte omkull valutaväxlarnas bord, och bänkarna <i>(stolarna)</i> för de som sålde duvor. <pb/><i>[Besökare som kom till templet kunde växla till sig den lokala valutan för att betala tempelskatten och köpa offerdjur i butiker utanför själva tempelplatsen, se 5 Mos 14:26. När affärsverksamheten med växelkontor och djur flyttade in i templet störde det rabbinernas undervisning, se Luk 2:46. Eftersom icke-judar inte fick gå innanför skiljemuren, var de hänvisade att be i den yttre förgården, och försäljningen störde deras böner, se Jes 56:7.]</i>


text:
<pb/>Han tillät inte heller att man bar varor <i>(hushållsvaror)</i> över tempelplatsen. <i>[Många tog genvägen över tempelområdet mellan Jerusalem och Olivberget.]</i>


text:
Han undervisade dem och sade: <pb/>”Står det inte skrivet <i>[Jes 56:7]</i>: <pb/>’Mitt hus ska kallas ett bönens hus för alla folk <i>(nationer)</i>.’ <pb/>Men ni har gjort det till ett ’gömställe för rånare’ <i>[Jer 7:11]</i>.” <pb/><i>[Bara Markus har med den sista delen ”för alla folk” i citatet från Jesaja, se Matt 21:13; Luk 19:46. Rensningen av templet visar både symboliskt och praktiskt hur Jesus öppnar upp en plats för alla folk att tillbe Gud. Ordvalet ”rånare” istället för ”tjuvar” visar att templet hade blivit tillhåll för organiserad brottslighet som helt öppet rånade, till skillnad från en tjuv som stjäl obemärkt.]</i>


text:
<pb/>Översteprästerna och de skriftlärda <i>(lagexperterna)</i> hörde detta, och de började planera <i>(leta efter ett tillfälle)</i> att röja honom ur vägen. De var rädda för honom, eftersom hela folkskaran häpnade <i>(överväldigades)</i> över hans undervisning.


text:
<pb/>När de gick förbi fikonträdet på morgonen <i>[nästa dag, tisdag]</i>, såg de att det hade torkat nerifrån roten.


text:
Petrus kom ihåg vad som skett och sade till honom: ”Rabbi, titta! Fikonträdet som du förbannade är <i>[redan]</i> förtorkat.” <pb/><i>[Trädet hade dött direkt när Jesus talade till det i vers 14, men det tog viss tid för ”bönesvaret” att bli helt manifesterat.]</i>


text:
Jag säger sanningen till er, om någon <i>(vem som helst)</i> kommenderar <i>(säger med auktoritet till)</i> detta berg <i>[och Jesus tar Olivberget som de står vid som ett exempel]</i>: ’Bli förflyttat och kasta dig i havet!’ och inte tvivlar i sitt hjärta, utan tror att det han säger ska hända <i>(det han verbalt uttrycker med sina läppar)</i>, han ska få vadsomhelst han säger <i>(det ska ske)</i>.


text:
Därför säger jag er: Allt vad ni begär när ni ber <i>[som är enligt Guds vilja, se 1 Joh 5:14-15]</i>, tro att ni har fått det och ni ska få det.


text:
När ni står och ber <i>[den vanliga positionen för en jude att be]</i>, ska ni förlåta dem som ni har något otalt med. Då ska också er Far i himlen förlåta er era överträdelser.” <pb/><i>[Jesus undervisade ofta om bön, se Matt 6:10-15; Luk 11:1-4; Luk 18:1-14. Guds vilja och förlåtelse är två viktiga förutsättningar för bönesvar.]</i>


text:
<pb/>De kom till Jerusalem igen, och när han gick omkring på tempelområdet <i>[och undervisade, se Matt 21:23]</i> kom översteprästerna och de skriftlärda och de äldste fram till honom.


text:
De frågade honom: ”Vad har du för fullmakt <i>(auktoritet)</i> att göra detta? Vem har gett dig den fullmakten?” <pb/><i>[De syftar antagligen på Jesu agerande dagen innan då han drev ut dem som sålde och köpte, men även tidigare händelser som intåget i templet och barnens lovsång till honom. Svaret är förstås att han gör sin Faders vilja, men ett sådant svar skulle göra att han blev anklagad för hädelse. De religiösa ledarnas fråga är ingen oskyldig undran utan en fälla, som Jesus lätt genomskådar.]</i>


text:
<pb/>Jesus svarade: ”Jag har en fråga till er. Svara på den, så ska jag säga vad jag har för fullmakt att göra detta.


text:
<pb/>De överlade med varandra <i>(diskuterade mellan sig)</i>: ”Om vi svarar: ’Från himlen’, säger han: ’Varför trodde ni då inte på honom?’


text:
Men ska vi svara: ’Från människor?’ ...” Det vågade de inte för folket, eftersom alla ansåg att Johannes verkligen var en profet.


text:
Därför svarade de: ”Vi vet inte.” <pb/><i>[De judiska ledarna var fast i ett dilemma som de själva skapat. De frågar dock inte ”vad är sant?” eller ”Vad är rätt?” utan ”Vad är säkrast för oss?” Att inte ta ställning är den väg hycklare och de som bara följer den rådande opinionen ofta tar. Så gjorde varken Jesus eller Johannes, se Mark 12:14; Matt 11:7-10. Jesus vägrar spela med i deras spel.]</i> <pb/>Då sade Jesus till dem: ”I så fall säger jag inte heller er vad jag har för fullmakt att göra detta.”


text:
<pb/>Han började tala till dem i liknelser: ”En man planterade en vingård, murade en mur kring den <i>[för att skydda från vilda djur]</i>, högg ut ett presskar <i>[under vinpressen för att samla upp saften från de pressade druvorna]</i> och byggde ett vakttorn. <i>[Vingården är en välkänd symbol på landet Israel, se t.ex. Jes 5:1-2.]</i> Därefter arrenderade han ut den till vinodlare <i>(vingårdsarbetare)</i> och reste bort.


text:
När tiden var inne <i>[för skörd]</i> skickade han en tjänare till vinodlarna för att hämta sin del av skörden. <i>[Detta skedde fem år efter att vingården hade planterats, se 3 Mos 19:23-25.]</i>


text:
<pb/>Då fångade de tjänaren och misshandlade <i>(pryglade)</i> honom svårt och skickade iväg honom tomhänt. <i>[Vingården hade antagligen inte gett någon skörd - på samma sätt som Israel var utan frukt.]</i>


text:
Då skickade han en annan tjänare till dem. De kastade stenar mot honom och skadade hans huvud, och förolämpade <i>(hånade)</i> honom grovt.


text:
Sedan skickade han ännu en, och honom dödade de. Han skickade också många andra. En del slog de, andra dödade de.


text:
<pb/>Han hade fortfarande en son kvar <i>[att skicka]</i>, sin älskade son. Han sände honom som den siste. Han sade: ’Min son kommer de att ha respekt för.’


text:
<pb/>Vad ska nu vingårdsägaren göra? Jo, han ska komma och avsätta <i>(döma, förgöra)</i> vinodlarna, och ge vingården åt andra.


text:
Har ni inte ens läst det i Skriften <i>[Ps 118:22-23]</i>: ’Den sten som byggnadsarbetarna förkastade har blivit en hörnsten <i>[som är den första stenen i bygget och som alla andra stenar riktas efter]</i>.


text:
Detta kommer från Herren, och den <i>[hörnstenen, Jesus]</i> är underbar i våra ögon <i>(övergår mänskligt förstånd)</i>.’ ”


text:
<pb/>Nu ville de gripa honom, de förstod att han hade berättat liknelsen mot dem <i>(med hänvisning till dem)</i>. Men de var rädda för folket och lämnade honom och gick sin väg.


text:
<pb/>De <i>[Sanhedrin, det religiösa ledarskapet]</i> sände då några fariséer och herodianer till honom för att snärja honom genom något han sade. <pb/><i>[Herodianerna sympatiserade med det romerska politiska styret och hade inte mycket till övers för fariséernas djupa religiösa engagemang, men deras gemensamma hat mot Jesus förde samman dessa bittra fiender.]</i>


text:
<pb/>De kom till honom och sade: ”Mästare, vi vet att du är trovärdig och inte tar parti för någon utan behandlar alla lika. Du ger en rätt undervisning om Guds väg. Är det rätt <i>(i enlighet med Guds lag)</i> att betala <i>[individuell och årlig]</i> skatt till Ceasar <i>(kejsaren)</i> eller inte?” <i>[Om Jesus svarade ”ja” skulle det reta upp judarna som hatade den romerska ockupationen, medan ett ”nej” skulle kunna leda till åtal för uppror mot romerska staten.]</i>


text:
<pb/>Men Jesus förstod att de hycklade och sade till dem: ”Varför försöker ni snärja mig <i>(sätter ni mig på prov)</i>? Ge mig ett mynt <i>(en denar)</i> och låt mig se på det!” <pb/><i>[En denar var det vanligaste romerska myntet, värdet motsvarade en dagslön för en arbetare. På ena sidan fanns en bild på den dåvarande kejsaren Tiberius huvud, och längs med kanten en inskrift på latin: Tiberius Ceasar Augustus - den gudomlige Augustus son. De romerska mynten ansågs vara en hädelse bland judarna och fick inte användas i templet. Texten och bilden bröt mot både det första och andra budet - att inte ha några andra gudar och att inte göra några ingraverade bilder.]</i>


text:
<pb/>De hämtade ett. <i>[Eftersom man bara använde judiska mynt i templet skickade de antagligen någon till växlingsborden för att hämta ett romerskt mynt.]</i> Han frågade dem: ”Vems bild och inskrift är detta?” <pb/>De svarade: ”Ceasars.” <i>[Ceasar var både namnet och titeln på den romerska kejsaren.]</i>


text:
<pb/>Då sade Jesus till dem: ”Ge då Ceasar vad som tillhör Ceasar, och Gud vad som tillhör Gud!” De tappade helt fattningen och stod som förstelnade och förundrade sig över honom. <pb/><i>[Människan är skapad till Guds avbild, se 1 Mos 1:26-27. På samma sätt som myntet var präglad av kejsaren och tillhörde honom, bär människan Guds bild i sitt innersta och tillhör honom.]</i>


text:
<pb/><i>[Den andra frågan är ställd av saddukéer. Denna grupp som var i majoritet i Sanhedrin trodde bara på de fem Moseböckerna, men inget övernaturligt som änglar och ett liv efter döden, se Apg 23:8.]</i> <pb/>Samma dag kom det fram några saddukéer - <i>[det som utmärker denna grupp är att]</i> de påstår att det inte finns någon uppståndelse - och de frågade honom:


text:
”Mästare, Mose har sagt: <pb/>Om någon dör barnlös ska hans <i>[yngre ogifta]</i> bror gifta sig med änkan <pb/><t>och skaffa efterkommande åt brodern.</t> <pb/><i>[En korrekt sammanfattning av 5 Mos 25:5-10, som garanterar en barnlös änka försörjning i ett samhälle där hon annars skulle tvingats ut i tiggeri. Seden bevarar också den avlidne mannens namn. Dessa äktenskap kallas leviratsäktenskap, från det hebreiska ordet levir, som betyder svåger. Seden fanns redan innan Mose lag, se 1 Mos 38:8.]</i>


text:
Den andre <i>[yngre brodern]</i> gifte sig med henne och dog utan att lämna några barn efter sig, och den tredje gjorde likadant.


text:
Vid <i>[den nu påstådda]</i> uppståndelsen, när de uppstår, vem av dessa ska hon då vara hustru till? Alla sju var ju gifta med henne.” <pb/><i>[Saddukéerna ville visa på orimligheten med en uppståndelse med hjälp av detta exempel som de säkert använt som argument i tidigare diskussioner med fariséerna. Exemplet kan komma från en berättelse från apokryferna, Tobit 3:7-15, där just en kvinna gift sig med sju män utan att fått barn. De antog att den uppståndna kroppen skulle vara som den nuvarande mänskliga kroppen, se även Paulus resonemang i samma ämne i 1 Kor 15:12-58.]</i>


text:
<pb/>Jesus svarade dem: ”Är det inte här <i>[på följande två punkter]</i> som ni tar fel <i>(vandrar vilse)</i>! <i>[Jo det är det!]</i> Det är för att ni inte förstår <i>(känner till)</i> Skrifterna och inte heller Guds kraft?


text:
Men när det gäller de dödas uppståndelse, har ni inte läst i Moses bok <i>[2 Mos 3:3-6, som var den del av Bibeln de trodde på]</i> om <i>[den brinnande]</i> törnbusken, hur Gud sade till Mose: ’Jag är Abrahams Gud och Isaks Gud och Jakobs Gud?’


text:
Han är inte de dödas utan de levandes Gud. Ni <i>[saddukéer]</i> är mycket fel ute <i>(har fullständigt vandrat vilse)</i>.”


text:
<pb/><i>[De skriftlärda hade identifierat 613 bud. Bland dem var 365 negativa, alltså förbud, medan 248 var positiva, alltså uppmaningar. Man hade också graderat dem i viktiga och mindre viktiga bud. För första gången sedan Jesus kom till Jerusalem möts han nu av en individ, tidigare har det varit olika grupper.]</i> <pb/>En av de skriftlärda kom och hörde dem diskutera. När han såg hur väl Jesus svarade frågade han honom: ”Vilket är det viktigaste <i>(främsta)</i> budet av alla <i>(över allting)</i>?”


text:
Jesus svarade: <pb/>”Det främsta <i>(viktigast)</i> är detta: <pb/>’Hör, Israel! <pb/>Herren är vår Gud, <pb/><t>Herren är en <i>(den ende Herren)</i>.</t>


text:
<pb/>Du ska älska <i>(osjälviskt, utgivande)</i> Herren, din Gud, <pb/><t>från djupet av hela ditt hjärta,</t> <t>från djupet av hela din själ,</t> <t>från djupet av hela ditt förstånd</t> <t>och från djupet av hela din kraft.’</t> <pb/><i>[Citat från 5 Mos 6:4-5. Detta är också öppningsfrasen i den judiska trosbekännelsen, ”shema”, som varje from jude bad varje morgon och kväll. Alla fyra fraser börjar med den grekiska prepositionen ”ex”, som inte bara innebär att älska Gud ”med hjärtat” och ”av hjärtat” utan ”från det innersta av hjärtat som en utgångspunkt”.]</i>


